Єдиний унікальний номер справи № 367/797/24
Провадження №22-ц/824/8130/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позову зазначив, що 07 червня 2018 року між ним та ТОВ «Медіпромтек» було укладено Договір зворотної фінансової допомоги Ф-1. Згідно з п.1.1. Договору ОСОБА_2 зобов`язався надати ТОВ «Медіпромтек» у користування грошові кошти у розмірі, встановленому п.3.1. Договору, а ТОВ «Медіпромтек» зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути ОСОБА_2 таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що сума грошових коштів, які надаються ОСОБА_2 у власність ТОВ «Медіпромтек» за Договором становить 2 270 000 гривень.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору та за погодженням сторін він здійснив на користь ТОВ «Медіпромтек» платежі у безготівковій формі на загальну суму 2 262 984 гривні. Пунктом 5.1. Договору від 07 червня 2018 року передбачено, що грошові кошти за даним Договором повинні бути повернені ТОВ «Медіпромтек» ОСОБА_2 у повному обсязі не пізніше 07 червня 2019 року.

Протягом 2019 року ТОВ «Медіпромтек» повернуло йому 1 648 812, 35 гривень, однак в подальшому перестало виконувати взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим сторонами в результаті переговорів було досягнуто згоди та укладено Додаткову угоду від 06.06.2022 року до Договору від 07.06.2018 року, якою встановлено термін повернення грошових коштів, отриманих за Договором - 07.06.2023 року та зафіксовано суму залишку грошових коштів, що підлягають поверненню відповідачем йому - 614 171,65 гривень. Однак, як зазначає позивач, в подальшому відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув залишок від отриманої фінансової допомоги.

Крім того, позивач зазначає, що 03 жовтня 2018 року між ТОВ «Медіпромтек» та ним було укладено Договір зворотної фінансової допомоги Ф - 10, згідно з якого ОСОБА_2 зобов`язується надати ТОВ «Медіпромтек» у користування грошові кошти у розмірі, встановленому п.3.1. Договору, а ТОВ «Медіпромтек» зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути йому таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що сума грошових коштів, які надаються ОСОБА_2 у власність ТОВ «Медіпромтек» за Договором становить 75 900,00 гривень. Позивач звертає увагу суду, що на виконання умов Договору від 03.10.2018 року він одразу після підписання ним та відповідачем Договору передав уповноваженій особі ТОВ «Медіпромтек» готівкові кошти загальною сумою 75 900,00 гривень, які повинні бути повернені ТОВ «Медіпромтек» ОСОБА_2 у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2019 року. Однак, протягом 2019 року ТОВ «Медіпромтек» не виконало взяті на себе зобов`язання та не повернуло йому жодних грошових коштів. В подальшому між позивачем і відповідачем укладено Додаткову угоду від 01.10.2022 року до Договору від 03.10.2018 року, якою встановлено термін повернення грошових коштів - 03.10.2023 року та зафіксовано суму залишку грошових коштів, що підлягають поверненню відповідачем позивачу, - 75 900,00 гривень. Однак, в подальшому відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та кошти не повернув.

Крім того, позивач зазначає, що 26 липня 2019 року між ТОВ «Медіпромтек» та ним було укладено Договір зворотної фінансової допомоги Ф - 26/07-19, згідно з якого ОСОБА_2 зобов`язується надати ТОВ «Медіпромтек» у користування грошові кошти, а ТОВ «Медіпромтек» зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути ОСОБА_2 таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк. Пунктом 3.1. Договору встановлено, що сума грошових коштів, які надаються ОСОБА_2 у власність ТОВ «Медіпромтек» за Договором становить 309 625,00 гривень. Позивач зазначає, що на виконання умов Договору та за погодженням сторін було збільшено розмір фінансової допомоги, та він здійснив на користь ТОВ «Медіпромтек» платежі у безготівковій формі на загальну суму 1 124 379,50 гривень, які мають бути повернені ТОВ «Медіпромтек» ОСОБА_2 у повному обсязі не пізніше 26 липня 2020 року. Однак, протягом 2020 року ТОВ «Медіпромтек» не виконало взяті на себе зобов`язання та не повернуло йому жодних грошових коштів через фактичне зупинення виробничих процесів на фоні пандемії коронавірусу SARS-CoV-2.

Позивач вказує, що в результаті переговорів між ними було досягнуто згоди та укладено Додаткову угоду від 25.07.2022 року до Договору від 26.07.2019 року, якою встановлено термін повернення грошових коштів - 26.07.2023 року та зафіксовано суму залишку грошових коштів, що підлягають поверненню відповідачем йому - 1 124 379,50 гривень. Однак, в подальшому відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув йому отриману від нього фінансову допомогу.

Також, позивач вказує, що між ним та ТОВ «Медіпромтек» шляхом акцепту оферти та в подальшому фактичного виконання домовленостей було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 25.05.2021 року та Договір про надання поворотної фінансової допомоги від 19.07.2021 року.

26.05.2021 року на виконання Договору від 25.05.2021 року позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 200 000 гривень 00 копійок, також, 01.06.2021 року перерахував грошові кошти у розмірі 181 500 гривень 00 копійок на виконання Договору від 25.05.2021 року.

19.07.2021 року ОСОБА_2 перерахував на виконання Договору від 19.07.2021 на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 73 000 гривень. Позивач звертає увагу суду, що сторонами Договору не було визначено строк або термін повернення ТОВ «Медіпромтек» грошових коштів, отриманих в якості поворотної фінансової допомоги за договорами від 25.05.2021 року та від 19.07.2021 року.

У зв`язку з цим на початку 2024 року представник позивача звернувся до ТОВ «Медіпромтек» з вимогою від 11.01.2024 року, якою вимагав невідкладно, однак не пізніше ніж через 7 днів з дати отримання цієї вимоги, повернути позивачу грошові кошти у загальній сумі 454 500,00 гривень, а саме: у розмірі 381 500 гривень, отримані ТОВ «Медіпромтек» в якості поворотної фінансової допомоги за Договором від 25.05.2021 та у розмірі 73 000 гривень, отримані ТОВ «Медіпромтек» в якості поворотної фінансової допомоги за Договором від 19.07.2021 року. Однак, у відповідь на вимогу ТОВ «Медіпромтек» своїм листом від 22 січня 2024 року повідомило, що грошові кошти у розмірі 454 500,00 гривень, отримані ТОВ «Медіпромтек» від нього за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 25.05.2021 року та Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 19.07.2021 року, не можуть бути повернені з технічних підстав, зокрема через відсутність директора ТОВ «Медіпромтек» ОСОБА_3 на робочому місці у зв`язку з перебуванням за кордоном. Згідно листа від 22 січня 2024 року ТОВ «Медіпромтек» отримало вимогу від 11.01.2024 року - 12.01.2024 року, що дає підстави вважати закінченням 7-денного строку на виконання вимоги 20.01.2024 року. Однак, як стверджує позивач, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позивачу отриману від нього фінансову допомогу.

Таким чином, позивач зазначає, що ТОВ «Медіпромтек» не повернуло йому в обумовлений строк грошові кошти у розмірі 454 500,00 гривень за вказаними договорами.

Крім того, позивач зазначає, що 01.08.2022 року між ним та ТОВ «Медіпромтек» шляхом акцепту оферти та в подальшому фактичного виконання домовленостей було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги. 16.08.2022 року на виконання Договору від 01.08.2022 року позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 480 000 гривень 00 копійок. Сторонами Договору не було визначено строк або термін повернення ТОВ «Медіпромтек» грошових коштів отриманих в якості фінансової допомоги.

У зв`язку з чим на початку 2024 року представник позивача звернувся до ТОВ «Медіпромтек» з вимогою від 10.01.2024 року, якою вимагав невідкладно, однак не пізніше ніж через 7 днів з дати отримання цієї вимоги, повернути йому грошові кошти загальною сумою 480 000,00 грн., отримані ТОВ «Медіпромтек» від ОСОБА_2 за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.08.2022 року.

У відповідь на вимогу ТОВ «Медіпромтек» своїм листом від 19 січня 2024 року повідомило, що грошові кошти у розмірі 480 000,00 гривень, отримані ТОВ «Медіпромтек» від позивача за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 01.08.2022 року, не можуть бути повернені з технічних підстав, зокрема через відсутність директора ТОВ «Медіпромтек» ОСОБА_3 на робочому місці у зв`язку з перебуванням за кордоном. Згідно листа від 19 січня 2024 року ТОВ «Медіпромтек» отримало вимогу від 10.01.2024 року - 11.01.2024 року, що дає підстави вважати закінченням 7-денного строку на виконання вимоги 19.01.2024 року. Проте, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позивачу отриману від нього фінансову допомогу в розмірі 480 000,00 гривень.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ТОВ «Медіпромтек» на його користь грошові кошти у розмірі 2 748 951 грн. 15 коп.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2024 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 2 748 951, 15 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 17 лютого 2025 року ОСОБА_1 , як особа яка не брала участі у розгляді справи, направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими.

У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» на користь позивача грошові кошти в розмірі 2 673 051, 00 грн. Також просить вирішити питання про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача в розмірі 6 056 грн. та повернути позивачу з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 6056 грн.

18 квітня 2025 року до апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просить залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У судове засідання, призначене на 22 травня 2025 року, з`явився представник апелянта.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до наступного.

Судом встановлено, 07 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» (далі -сторона 1) з однієї сторони та ОСОБА_2 (далі-сторона 2) з другої сторони було укладеного договір зворотної фінансової допомоги № Ф-1, за яким сторона 2 зобов`язується надати стороні 1 у користування грошові кошти у розмірі встановленому п.3.1. Договору, а сторона 1 зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути стороні 2 таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк. Відповідно до п.3.1. вищевказаного Договору, сума грошових коштів, які надаються стороною 2 у власність стороні 1 за Договором становить 2 270 000 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 5.1. вищевказаного Договору, грошові кошти за даним Договором повинні бути повернені стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 07 червня 2019 року. Відповідно до п. 5.3 вищевказаного договору строк, вказаний у п. 5.1 даного Договору може бути продовжений за згодою сторін. Пунктом 6.1. вищевказаного Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

На виконання умов Договору та за погодженням сторін ОСОБА_2 здійснив на користь ТОВ «Медіпромтек» наступні платежі у безготівковій формі на загальну суму 2 262 984 гривні 00 копійок, що підтверджується: платіжною інструкцією № 1 від 07 червня 2018 року на суму 240 000 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 08 червня 2018 року на суму 390 000 гривень; платіжною інструкцією № 1 від 26 червня 2018 року на суму 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень; платіжною інструкцією № 1 від 04 липня 2018 року на суму 340 500 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 24 липня 2018 року на суму 300 000 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 29 серпня 2018 року на суму 403 134 гривні 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 05 жовтня 2018 року на суму 539 350 гривень 00 копійок.

06 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено додаткову угоду до Договору зворотної фінансової допомоги від 07 червня 2018 року про наступне: сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. в наступній редакції: грошові кошти за даним договором повинні бути повернуті стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 07 червня 2023 року. Сума повернення коштів станом на 06 червня 2022 року становить 614 171 гривню 65 копійок .

03 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір зворотної фінансової допомоги № Ф-10, за яким сторона 2 зобов`язується надати стороні 1 у користування грошові кошти у розмірі встановленому п.3.1. Договору, а сторона 1 зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути стороні 2 таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк. Відповідно до п. 3.1. вищевказаного Договору, сума грошових коштів, які надаються стороною 2 у власність стороні 1 за Договором становить 75 900 грн. 00 коп. Відповідно до п. 5.1. вищевказаного Договору, грошові кошти за даним Договором повинні бути повернені стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2019 року. Відповідно до п. 5.3 вищевказаного Договору, строк, вказаний у п. 5.1 даного Договору може бути продовжений за згодою сторін. Пунктом 6.1. вищевказаного Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_2 передав уповноваженій особі готівкові кошти загальною сумою 75 900 грн. 00 коп.

01 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено додаткову угоду до Договору зворотної фінансової допомоги № ф-10 від 03 жовтня 2018 року про наступне: сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. в наступній редакції: грошові кошти за даним договором повинні бути повернуті стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2023 року. Сума повернення коштів станом на 01 жовтня 2022 року становить 75 900 грн. 00 коп.

26 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладеного договір зворотної фінансової допомоги № Ф-26/07-19, за яким сторона 2 зобов`язується надати стороні 1 у користування грошові кошти у розмірі встановленому п.3.1. Договору, а сторона 1 зобов`язується використати їх за цільовим призначенням і повернути стороні 2 таку ж суму грошових коштів у визначений Договором строк.

Відповідно до п. 3.1. вищевказаного Договору, сума грошових коштів, які надаються стороною 2 у власність стороні 1 за Договором становить 309 625 (триста дев`ять тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Відповідно до п. 5.1. вищевказаного Договору, грошові кошти за даним Договором повинні бути повернені стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 26 липня 2020 року. Відповідно до п. 5.3. вищевказаного Договору строк, вказаний у п. 5.1 даного Договору може бути продовжений за згодою сторін. Пунктом 6.1. вищевказаного Договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання.

На виконання умов вищевказаного договору та за погодженням сторін було збільшено розмір фінансової допомоги, а ОСОБА_2 здійснив на користь ТОВ «Медіпромтек» наступні платежі у безготівковій формі на загальну суму 1 124 379 гривень 50 копійок, що підтверджується: платіжною інструкцією № 1 від 26 липня 2019 року на суму 109 750 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 15 серпня 2019 року на суму 49 875 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 24 грудня 2019 року на суму 259 750 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 30 січня 2020 року на суму 52 069 гривень 50 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 03 березня 2020 року на суму 288 470 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 05 березня 2020 року на суму 114 965 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією № 1 від 08 квітня 2020 року на суму 149 750 гривень 00 копійок; платіжною інструкцією №11 від 29 квітня 2020 року на суму 99 750 гривень 00 копійок.

25 липня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено додаткову угоду до Договору зворотної фінансової допомоги № 26.07-19 від 26 липня 2019 року про наступне: сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. в наступній редакції: грошові кошти за даним договором повинні бути повернуті стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 26 липня 2023 року. Сума повернення коштів станом на 25 липня 2022 року становить 1 124 379 гривень 50 копійок.

26.05.2021 року на виконання Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 25/05-21 від 25.05.2021 року позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 200 000 гривень 00 копійок, згідно платіжної інструкції № від 26.05.2021 року.

01.06.2021 року на виконання Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 25/05-21 від 25.05.2021 року позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 181 500 гривень 00 копійок, згідно платіжної інструкції № від 01.06.2021.

19.07.2021 року на виконання Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 1 від 19.07.2021 року позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 73 000 гривень 00 копійок, згідно платіжної інструкції № 1 від 19.07.2021.

16.08.2022 року на виконання Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 01/08-212 від 01.08.2022 позивач перерахував на користь ТОВ «Медіпромтек» грошові кошти у розмірі 480 000 гривень 00 копійок, згідно платіжної інструкції № від 16.08.2022.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що підтвердженням укладення саме договору зворотної фінансової допомоги є безпосередньо копії наданих позивачем договорів, а також відображення в наданих платіжних інструкціях, де в графі «призначення платежу» зазначено «безвідсоткова поворотна (зворотна) фінансова допомога», а також відповідні номери та дати договорів, на виконання яких здійснювалося перерахування коштів ТОВ «Медіпромтек».

Як убачається з матеріалів справи, з апеляційною скаргою до суду звернулася ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі.

Колегія суддів зазначає, що суд спочатку повинен вирішити питання чи має право особа на оскарження рішення, а потім переходити до вирішення справи по суті.

До того, поки не вирішено питання про те, що право апелянта дійсно порушено, а отже він має право на апеляційне оскарження, рішення по суті не переглядається.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Зважаючи на наведені норми, саме апелянт має вказати і довести належними доказами те, що оскарження рішення порушує її права.

В обґрунтування свого права на оскарження вказаного рішення суду першої інстанції зазначила, що воно стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, як учасника товариства, оскільки при виконанні рішення буде здійснюватися стягнення коштів товариства та статутного капіталу, що безпосередньо впливає в подальшому на порядок розподілу статутного капіталу між учасниками товариства та належного виконання статутної діяльності товариства, оскільки діями генерального директора товариства ОСОБА_2 навмисно вчиняються дії для збитковості підприємства та для виведення свого вкладу в підприємстві.

Частиною 1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 23 серпня 2023 року у справі № 707/3085/21 зазначено: відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ця стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів то (або) обов`язків

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має спочатку довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи на схвалення рішення судом першої інстанцій є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо можливості оскарження рішення суду першої інстанції, та зазначає, що розгляд вказаного позову стосується інтересів ОСОБА_1 , про що вона відповідно обґрунтувала в апеляційній скарзі, тому суд апеляційної інстанції приймає до розгляду справу по суті.

У той же час по суті апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Підставою для оскарження рішення суду першої інстанції є Додаткова угода до договору №ф-10 від 03.10.2018 року зворотної фінансової допомоги від 01 жовтня 2022 року.

Апелянт зазначає, що вказана додаткова угода не підписана ОСОБА_2 зі сторони ТОВ «Медіпромтек», що протирічить п.54 та п.55 Статуту «Медіпромтек», а тому дана додаткова угода є недійсною відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України та ч.2 ст.203 ЦК України, тому вбачаються підстави для скасування рішення суду першої інстанції і прийняття нового рішення, яким змінити розмір суми, який підлягає до стягнення з 2 748 951, 15 грн на 2 673 051, 00 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що позивач пропустив строк позовної давності для стягнення даної суми на що суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Суд першої інстанції перевірив належним чином факт укладення договорів, факт внесення на рахунок відповідача коштів у розмірах, зазначених у платіжних інструкціях, факт не повернення позивачу вищевказаної суми, що є підставою стягнення вказаних коштів.

Що стосується оскарження додаткової угоди до договору №ф-10 від 03.10.2018 року зворотної фінансової допомоги від 01 жовтня 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з матеріалів справи, 03 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено договір зворотної фінансової допомоги № Ф-10.

Відповідно до п. 5.1. вищевказаного Договору, грошові кошти за даним Договором повинні бути повернені стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2019 року.

01 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіпромтек» з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони було укладено додаткову угоду до Договору зворотної фінансової допомоги № ф-10 від 03 жовтня 2018 року про наступне: сторони дійшли згоди викласти пункт 5.1. в наступній редакції: грошові кошти за даним договором повинні бути повернуті стороною 1 стороні 2 у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2023 року.

З вказаної додаткової угоди вбачається, що вона не підписана ОСОБА_2 зі сторони ТОВ «Медіпромтек», що протирічить п.54 та п.55 Статуту «Медіпромтек»,

Відповідно до п. 54 Статуту «Медіпромтек», Право підпису векселів, грошових зобов`язань, а також будь-якого роду правочинів та (або) угод від імені Товариства має Дирекція, тобто спільно Генеральний директор і Директор Товариства, а також, на підставі відповідного рішення Загальних зборів учасників, інші особи, уповноважені довіреністю.

Згідно з п. 55 Статуту «Медіпромтек», Генеральний Директор або Директор не мають право самостійно (діючи окремо один від одного), якщо немає спеціального погодження Загальних Зборів учасників, вчиняти від імені Товариства будь-які правочини та (або) укладати від імені Товариства будь-якого роду угоди, підписувати векселі, грошові зобов`язання, розпоряджатися коштами та (або) майном Товариства, зокрема коштами на поточних (банківських) рахунках Товариства. Вищезазначені правочини та (або) угоди вступають в дію, а Товариство набуває прав і обов`язків по таких правочинах (угодах) лише з моменту їх затвердження спільним Генерального директора та Директора Товариства або рішенням Загальних зборів учасників.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вказана додаткова угода не підписна ОСОБА_2 зі сторони ТОВ «Медіпромтек», вказана додаткова угода вважається неукладеною.

У зв`язку з цим, оскільки вказана додаткова угода є неукладеною, термін виконання зобов`язання за договором від 03 жовтня 2018 року не змінився, а наступив не пізніше 03 жовтня 2019 року.

Водночас до суду позивач звернувся тільки у 2024 році, тому на думку ОСОБА_1 по цій частині боргу пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з доводами ОСОБА_1 з даного приводу.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин.

В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено та постановою КМУ від 27.09.2023 року №651, карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався, і який діє до теперішнього часу.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Зважаючи на наведене відсутні підстави застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько