Справа № 127/9381/21
Провадження № 22-ц/801/1353/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 рокуСправа № 127/9381/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

Секретар: Кахно О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

Ухвалу постановила суддя Шаміна Ю. А.

Ухвалу постановлено о 13:09 год у м. Вінниці

Повний текст судового рішення складено 28 квітня 2025 року,

встановив:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Тимощука Є. С. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі № 127/9381/21, яка мотивована тим, що виконавчий лист № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області втрачений при поштовій пересилці.

Згідно відповіді Першого ВДВС у місті Вінниці № 52894 від 31 березня 2025 року, державним виконавцем 27 лютого 2023 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягала надісланню разом із оригіналом виконавчого листа № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, який виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, на адресу стягувача. Виконавчий лист № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, було втрачено при поштовій пересилці. Станом на 31 березня 2025 року виконавчий лист № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, повторно до відділу не пред`являвся.

За таких умов заявник вважає, що сам факт відсутності виконавчого документа у нього та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а тому просить заяву задовольнити та видати дублікат виконавчого листа в цивільній справі № 127/9381/21.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа в цивільній справі № 127/9381/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми боргу у розмірі 227 323,97 грн., з яких: 173 900,00 грн. - основна сума боргу згідно розписки від 29 квітня 2020 року, 2284,48 грн. - 3 % річних, 7957,41 грн. - індекс інфляції за період прострочення, 40 000,00 грн. - основна сума боргу згідно розписки від 30 червня 2020 року, 722,19 грн. - 3 % річних, 2459,89 грн. - індекс інфляції за період прострочення; а також 2273,27 грн (дві тисячі двісті сімдесят три гривні двадцять сім копійок) судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 127/9381/21.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку боржника суд першої інстанції правильно зазначивши, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, дійшов помилкового висновку щодо доведеності заявником факту втрати виконавчого листа. Висновки суду про доведеність факту втрати оригіналу виконавчого документу під час поштової пересилки є помилковими та такими що ґрунтуються на припущеннях, тобто ухвалу суд прийнято в порушення вимог ст. 81 ЦПК України.

У встановлений судом строк надійшов відзив, у якому стягувач ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 адвокат Воронцова О. В. доводи викладені в апеляційній скарзі підтримала, просить її задовольнити; ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовивши у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа.

Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Тимощук Є. С. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням (заочним) Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2021 року в справі № 127/9381/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальну суму боргу у розмірі 227 323,97 грн., з яких: 173 900,00 грн. - основна сума боргу згідно розписки від 29 квітня 2020 року, 2284,48 грн. - 3 % річних, 7957,41 грн. - індекс інфляції за період прострочення, 40 000,00 грн. - основна сума боргу згідно розписки від 30 червня 2020 року, 722,19 грн. - 3 % річних, 2459,89 грн. - індекс інфляції за період прострочення (а. с. 74-76).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 листопада 2021 року залишено без змін (а. с. 118-121).

Рішення суду набрало законної сили 27 січня 2022 року.

На підставі рішення суду стягувачем ОСОБА_2 отримано виконавчі листи (а. с. 157), які знаходилися на виконанні в Першому ВДВС у місті Вінниці.

Як слідує з повідомлення Першого ВДВС у місті Вінниці № 52894 від 31 березня 2025 року на виконанні Першого ВДВС у місті Вінниці перебувало ВП 69186033, з виконання виконавчого листа № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 229 597,24 грн. Державним виконавцем 08 червня 2022 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 69186033. 27 лютого 2023 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувача, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та мало бути надіслано з оригіналом виконавчого листа № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, який видано Вінницьким міським судом Вінницької області, на адресу стягувача. Виконавчий лист №127/9381/21 від 05 квітня 2022 року виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, було втрачено при поштовій пересилці. Станом на 31 березня 2025 року виконавчий лист № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, повторно до відділу не пред`являвся (а. с. 176).

Відомості, що цей лист наразі перебуває на примусовому виконанні, відсутні.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 , виходив із того, що судом встановлено втрату виконавчого листа; дана обставина встановлена до закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому існують об`єктивні обставини неможливості пред`явлення виконавчого листа у зв`язку з цим, права стягувача у виконавчому провадженні на сьогоднішній день не можуть бути реалізовані, а тому заява про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Видача дубліката виконавчого документа зумовлена необхідністю виконання ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, проте, не було виконане боржником.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року в справі № 643/20898/13, від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року в справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року в справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року в справі № 433/1335/14, від 17 травня 2023 року в справі № 565/1888/19.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року в справі № 201/4043/19, від 09 лютого 2022 року в справі № 757/14604/20, від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 240/10258/19, суть переривання строку полягає в тому, що з моменту настання відповідного юридичного факту (зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання) строк починає обчислюватися заново, а час, що минув до переривання, не включається до нового строку.

Зазначені норми слід розглядати у системному зв`язку з положеннями щодо завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 12 вказаного Закону, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його поданням до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, новий строк починає перебіг з наступного дня після повернення документа стягувачу. При цьому попередній строк не враховується.

Отже, повернення виконавчого документа без фактичного виконання не позбавляє стягувача права повторно звернутися з ним до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

У цьому контексті, з огляду на те, що виконавчий лист було повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 27 лютого 2023 року, строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання було перервано, і новий строк почав обчислюватися з 27 лютого 2023 року та мав спливти 27 лютого 2025 року.

Водночас, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», розділ XIII було доповнено пунктом 10-2, яким тимчасово, на період дії воєнного стану, передбачено зупинення перебігу всіх строків, визначених цим Законом. Ці строки встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан з 05:30 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і станом на дату звернення залишається чинним.

Таким чином, на момент звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, з урахуванням переривання та законодавчого призупинення через введення воєнного стану, не сплинув.

При цьому обґрунтовуючи необхідність видачі дубліката виконавчого документа, стягувач ОСОБА_2 зазначив, що постановою державного виконавця від 27 лютого 2023 року, винесеною на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 127/9381/21 від 05 квітня 2022 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області, було повернуто стягувачу. Оригінал виконавчого листа мав бути надісланий на адресу стягувача, однак був втрачений під час поштового пересилання.

Про факт втрати стягувачу стало відомо з повідомлення Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31 березня 2025 року № 52894.

З огляду на наведене, суд вважає, що стягувач належним чином підтвердив факт втрати виконавчого документа. Цей факт підтверджено відповідним офіційним документом листом-повідомленням Першого відділу ДВС у місті Вінниці. Ураховуючи переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також його призупинення у зв`язку з воєнним станом, звернення стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа є обґрунтованим і правомірним.

Доводи апеляційної скарги спростовуються викладеним, а тому є неспроможними та відхиляються судом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінка належності, допустимості, достовірності доказів та достатності їх сукупності для вирішення справи належить виключно до компетенції суду, а не сторін спору, зокрема відповідача. Сама по собі незгода відповідача з висновками суду щодо оцінки доказів не може свідчити про їх неправомірність або недопустимість, якщо інше не буде доведено належними процесуальними засобами.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

На переконання суду, стягувач ОСОБА_2 належним чином обґрунтував заяву про видачу дубліката виконавчого листа, надавши достатні докази на підтвердження втрати оригіналу документа та необхідності його повторного видання.

Водночас заперечення боржника ОСОБА_1 не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах. Його позиція зводиться виключно до суб`єктивних припущень і не містить правової аргументації або документального підтвердження. Така поведінка свідчить про прагнення ухилитися від виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не може бути підставою для відмови у задоволенні заявленої вимоги стягувача.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для виконання на всій території України та обов`язкове для усіх фізичних та юридичних осіб, незалежно від їхньої згоди з ним. Реалізація принципу обов`язковості виконання рішення суду забезпечує утвердження авторитету судової влади, гарантує захист прав і свобод осіб, яким надано судовий захист, і слугує важливою складовою принципу верховенства права.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. В. Матківська

Судді: І. В. Міхасішин

В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2025 року