Справа № 604/726/25
Провадження № 2/604/388/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року cел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянка В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

26 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільну з відповідачем малолітніх дітей, які проживають з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. З посиланням на ст. 180-182 СК України просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01.07.2025 року було відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання.

24 липня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що він визнає позов частково, не погоджується зі способом стягнення аліментів заявленим позивачкою та вважає, що розмір аліментів варто встановити у в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач усі матеріальні витрати на утримання дітей взяв на себе, систематично надсилає кошти на утримання дітей, купляє одяг дітям. Крім того вказує, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери та діти від першого шлюбу.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття оскільки ОСОБА_3 усі матеріальні витрати на утримання дітей взяв на себе, а також має утриманні батьків пенсіонерів та діти від першого шлюбу, на утримання яких сплачує аліменти згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року у справі №604/1167/21.

Заслухавши думку позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 вересня 2012 року Богданівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено запис в Книзі реєстрації шлюбів 16.09.2012 за №4. Прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

У шлюбі у сторін народилося троє дітей :

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 видано повторно 16.07.2015;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 11.03.2013.

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 від 15.06.2016

Неповнолітні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується відповідним витягом з реєстру територіальної громади та довідкою про склад сім`ї № 439 від 26.06.2025 року виданої виконкомом Підволочиської селищної ради.

Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд зазначає, що згідно положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Отже, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання.

Відповідно до ст.183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Судом враховано, що відповідач у поданому відзиві не оспорював своє батьківство стосовно дітей, не заперечував необхідність сплати аліментів на утримання своїх дітей, однак заперечував проти способу стягнення аліментів визначеного позивачкою, та просив суд стягувати з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, оскільки усі матеріальні витрати на утримання дітей взяв на себе та систематично надсилає кошти на утримання дітей, вказує перебування на утриманні батьків пенсіонерів та неповнолітніх дітей.

Стосовно заперечень відповідача, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права у добровільному приймати участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей, крім того з наданих відповідачем платіжних доручень, вбачається лише інформація щодо надсилання коштів, без визначення призначення, поряд з цим з наданих платіжних доручень не можливо встановити на які цілі та з якою метою кошти було перераховано.

Щодо твердження відповідача про перебуванні на утриманні батьків пенсіонерів та неповнолітніх дітей від першого шлюбу, матеріали відзиву не містять належних доказів щодо підтвердження зазначених тверджень.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України).

Згідно статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік" установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Аліменти у мінімальному гарантованому розмірі можуть бути присуджені коли відповідач доведе, що він спроможний платити їх лише в такому розмірі внаслідок стану здоров`я, наявності утриманців, тощо. Вказаних обставин відповідач не довів.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

При цьому, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі встановленому законом.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що аліменти присуджуються судом у спосіб тільки за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, встановлюється одержувачем аліментів, а не платником.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно положень ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Суд, з урахуванням вищевказаних норм матеріального права та встановлених обставин під час розгляду справи, дослідивши зібрані у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, встановивши, що неповнолітні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувають на утриманні позивачки, з урахуванням того, що відомості про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, у справі відсутні, відповідач є працездатною особою, враховуючи засади розумності та справедливості, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, визначивши розмір аліментів у розмірі заявленому позивачем, а саме у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_5 ) аліменти, на утримання дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 28 липня 2025 року.

Суддя В.М. Сіянко