КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9445/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Київ

справа №761/47919/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року про призначення автотоварознавчої експертизи, постановлену під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Клопотання мотивоване тим, що в матеріалах справи міститься Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №137/02-24 складений на замовлення позивача, який на думку відповідача ОСОБА_2 складений з грубими порушеннями, а тому є необхідність призначення вказаної експертизи.

Вказував, що позивачем не надано доказів визначення вартості матеріального збитку, а пошкодження, які зазначені в Звіті не вказані в європротоколі.

Зазначав, що враховуючи спірний характер справи для повного та об`єктивного розгляду справи, на підтвердження позиції відповідача ОСОБА_2 , існує необхідність проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено.

Поставлено на вирішення судових експертів наступні питання:

-яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes Benz Е 200 CDI д.н.з. НОМЕР_1 станом на момент дослідження внаслідок пошкоджень отриманих в результаті ДТП 18 січня 2024 року;

-яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes Benz Е 200 CDI д.н.з. НОМЕР_1 після ДТП?

-яка вартість автомобіля Mercedes Benz Е 200 CDI д.н.з. НОМЕР_1 у пошкодженому стані після ДТП?

-яка ринкова вартість автомобіля Mercedes Benz Е 200 CDI д.н.з. НОМЕР_1 до моменту ДТП?

Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручено експерту у відповідній галузі знань Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС.

Матеріали цивільної справи №761/47919/24 надано у розпорядження експерта.

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від дачі висновку, передбачену ст.ст.384, 385 КК України.

Зобов`язано сторони надати усі необхідні документи, інформацію, доступ для огляду об`єкта дослідження на вимогу експерта.

Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Провадження у справі на час проведення експертного дослідження зупинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, а справу направити до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції не був обмежений у праві виклику експерта, який здійснював дослідження транспортного засобу на предмет оцінки матеріальних збитків позивача, з метою надання таким експертом свідчень у суді, якщо в останнього були сумніви або суперечності щодо наданих ним висновків. Відповідач ОСОБА_2 у такому праві зокрема обмежена не була, однак ані суд ані відповідач ОСОБА_2 не скористались своїми правами та не здійснили відповідних викликів.

Вказувала, що сам факт призначення судової експертизи щодо транспортного засобу, шкода якому була заподіяна більше року тому, замість вивчення наданих позивачем висновків експерта, та замість виклику такого експерта для допиту свідчить про затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

07 травня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив ухвалу суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 10 червня 2025 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення ст.103 ЦПК України та виходив з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.ч.1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною 1 ст.103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.103 ЦПК України).

Згідно з ч.5 ст.103 ЦПК України учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз'яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов'язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання.

За правилами ч.1 статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00) від 01 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з'ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження розміру заподіяння шкоди позивачем було надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №137/02-24 від 06 лютого 2024 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 .

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву вказував на те, що наданий позивачем звіт №137/02-24 від 06 лютого 2024 року є неналежним доказом, оскільки він викликає сумніви. Зокрема, позивач вказує, що огляд здійснювався ФОП ОСОБА_4 18 січня 2024 року, однак у протоколі технічного огляду транспортного засобу зазначена дата - 26 січня 2024 року. Протокол не містить підписів ані власника, ані інших учасників ДТП. У звіті також вказано, що огляд проведено 26 січня 2024 року органолептичним методом за природного освітлення у присутності власника. Фотографії у звіті підтверджують, що огляд здійснювався за денного світла, що суперечить твердженню позивача про огляд 18 січня 2024 року о 20:05 год. тобто в темну пору доби. Крім того, доданий до матеріалів справи витяг з «Бюлетеня автотоварознавця» стосується транспортного засобу іншої марки (Audi A6), тому не може бути використаний як достовірне джерело для оцінки вартості спірного авто. У звіті також виявлено помилку в ідентифікаційному номері автомобіля, що викликає сумнів у достовірності документа. Зазначення пошкодження правого зовнішнього дзеркала не відповідає дійсності, оскільки згідно з Повідомленням про ДТП та долученими фотографіями, даний елемент не був пошкоджений. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів розміру матеріальної шкоди

У зв'язку з наведеним, 14 лютого 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

З огляду на те, що сторона відповідача ОСОБА_2 не погоджується зі звітом №137/02-24 від 06 лютого 2024 року, який надано стороною позивача, забезпечуючи реалізацію процесуальних прав сторін у справі, з огляду на положення ст.ст.12, 13 ЦПК України, враховуючи, що з метою встановлення вартості завданої позивачу шкоди необхідні спеціальні знання у сфері автотоварознавства, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 і призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованість призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки її проведення є необхідним для встановлення дійсного розміру заподіяних матеріальних збитків.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сам факт призначення судової експертизи щодо транспортного засобу, шкода якому була заподіяна більше року тому, замість вивчення наданих позивачем висновків експерта, та замість виклику такого експерта для допиту свідчить про затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, колегія суддів відхиляє, оскільки призначення експертизи не є засобом затягування судового розгляду, а навпаки - спрямоване на забезпечення всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Отже, на час постановлення ухвали суд першої інстанції діяв у межах процесуального закону, а тому посилання апелянта на порушення норм процесуального права при розгляді заяви про призначення експертизи не знайшли свого підтвердження.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: