КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/9935/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», поданою представником Прохоренком Валерієм Петровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Пономаренко Н.В., у місті Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року АТ «КБ «Глобус» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 99/04/19 «Придбання нерухомості» від 26 квітня 2019 року, у розмірі, що становить 1 295 579,43 грн, яка включає в себе: строкову заборгованість основного боргу (Кредиту) у розмірі 995 533,99 грн, строкова заборгованість по процентам 20 995,98 грн, прострочена заборгованість по процентам 279 049,46 грн. Судові витрати покласти на відповідачів, а саме 19 433,96 судового збору та 51 000 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 листопада 2024 року справу передано за підсудністю для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

18 лютого 2025 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач ОСОБА_2 проходить дійсну військову службу у лавах Збройних сил України на підтвердження чого надано відповідну довідку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року клопотання про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у даній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «КБ «Глобус» - Прохоренком В.П.подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції аналізуючи надані відповідачем докази, передчасно зробив висновки про зупинення провадження, оскільки вони не містять достовірних відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Вказує, що довідка не є належним доказом для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України..

Посилається на аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що військова частина переведена на воєнний стан та не перебуває у зоні постійної дислокації, а час відповідач знаходиться у зоні бойових дій та виконує бойові завдання.

Подібний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17.

В доводах апеляційної скарги також посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено докази у справі, а також правову природу правовідносин сторін, не визначено суб`єктивний склад сторін у справі, не надано можливості висловити свою позицію щодо клопотання відповідача, оскільки вказане клопотання не надсилалось сторонам у справі.

Враховуючи викладене, представник АТ «КБ «Глобус» - Прохоренком В.П.просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідач по справі перебуває в лавах Збройних Сил України, то суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, так як приписи статті 251 ЦПК України мають імперативний характер.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Довідки Військової частини НОМЕР_1 форми 5, капітан ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 19 квітня 2023 року (а.с. 134).

Таким чином, враховуючи, що відповідач по справі перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України, а також імперативні положення статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про зупинення провадження у справі, оскільки в іншому випадку особу буде позбавлено права на доступ до правосуддя, зокрема, відповідач не зможе висловити свою правову позицію у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України фактично зводяться до незгоди скаржника зі встановленими судом першої інстанції обставинами справи та здійсненою ним оцінкою доказів.

При цьому апелянт не надав доказів на спростування викладеної у вище вказаній довідці інформації та не просив суд перевірити актуальність викладеної в довідці інформації.

Посилання апеляційної скарги на висновки, висвітлені в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, колегія суддів оцінює критично, оскільки у цій справі встановлено, що довідка та витяги, які було надано відповідачем, не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, позивач не позбавлений права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус», поданою представником Прохоренком Валерієм Петровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв