печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2006/25-ц
пр. № 2-209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і одночасно позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

16 січня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 20 січня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

21 січня 2025 року ухвалою судді у справі залишено позовну заяву без руху, на виконання якої 27 січня 2025 року позивач і як представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків /а. с. 75-76/.

12 лютого 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи /а. с. 101/.

14 лютого 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному позовному провадженні /а. с. 102-103/.

22 квітня 2025 року ухвалою суду у справі задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів у слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві і про залучення третьою особою у справі Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради /а. с. 115-117/.

25 травня 2025 року представник третьої особи у справі подала до суду відзив на позовну заяву, у якому також просила справу розглядати у відсутність представника Департаменту.

Позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви вказано, що предметом позовних вимог в даній справі є витребування квартири АДРЕСА_2 від відповідача, який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів нею (на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України). Квартира була приватизована в 1994 році та належить позивачам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до чинного, на момент приватизації, Порядку реєстрації прав власності на нерухоме майно, квартира № 114 була зареєстрована в Київському БТІ та записана у реєстрову книгу за № 4408 від 27 вересня 1994 року. Позивачі понад 20 років разом постійно проживають та зареєстровані у вищенаведеній квартирі № 114 , що підтверджується документально доданими до позовної заяви витягами з реєстру територіальної громади м. Києва, вони використовували і використовують Квартиру як своє єдине житло, проводили ремонт вказаної Квартири, сплачують всі необхідні (комунальні та інші) платежі по утриманню належної квартири. Крім того, оригінали документів, а саме: свідоцтво про право власності на житло, зареєстроване в БТІ, технічний паспорт знаходяться у позивачів. Про факт незаконного відчуження квартири позивачі дізнались від приватного нотаріуса, при укладанні договору дарування частки між позивачами. Саме за отриманою інформацією стало відомо, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 03 травня 2023 року зареєстроване державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради за ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу між позивачами та відповідачем, посвідченого 11 липня 2012 року приватним нотаріусом КМНО Побединською В.О. Враховуючи, що позивачі, ані разом, ані окремо, починаючи з 1995 року та по теперішній час не вчиняли жодних правочинів щодо відчуження вищезазначеної квартири № 114 , ніхто з позивачів не знайомий з відповідачем, ніколи з ним не спілкувався, ніколи його не бачив, жодних документів з відповідачем не підписував, грошей від відповідача не отримував, ніколи не чув про приватного нотаріуса Побединську В. О. та ніколи не користувався її послугами, вони звернулись до суду з позовом про витребування квартири з незаконного чужого володіння.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, перевіривши доводи і вимоги заяви про забезпечення позову, суд переконався, що між сторонами виник спір, а такий захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту і заборони вчиняти реєстраційні дії, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачпам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і одночасно позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Накласти арешт на трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер відомостей про речове право 5020205), що належить відповідачеві ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомості - трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер відомостей про речове право 5020205), у тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 ).

Стягувач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 , податків АДРЕСА_5 ).

Стягувач: ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ).

Боржник: ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 )..

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова