Справа № 211/5281/16-ц
Провадження № 4-с/211/10/25
У Х В А Л А

Іменем України

23 липня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 , державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Боброва Олександра Сергійовича, на постанову державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 06 березня 2025 року у виконавчому провадженні № 68596082, посилаючись на порушення процедури при її винесенні. В обґрунтування вимог зазначено, що оскаржуваною постановою описано та вилучено належний йому автомобіль Renault Laguna 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після складення постанови державний виконавець вилучив у нього ключі від автомобіля та особисто виїхав у невідомому йому напрямку, а тому місцезнаходження автомобіля йому досі не відоме. Вважає, що при винесенні постанови державний виконавець не дотримався вимог пункту 3 частини 5 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», не зазначивши у постанові об`єм двигуна транспортного засобу, виду пального, комплектації. Державний виконавець у постанові від 06.03.2025 визначив зберігачем Довгинцівський відділ ДВС, що не передбачено частиною 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічна норма міститься в Інструкції з організації примусового виконання рішень, де передбачено точного зазначення зберігача та можливість його ідентифікації. Передача майна на зберігання до самого відділу державної виконавчої служби не передбачена взагалі. Оскільки постанова державного виконавця не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», вважає, що відбулося протиправне вилучення належного йому майна, місцезнаходження якого йому невідоме, як і особа, яка несе відповідальність за його збереження, тому наполягає на скарзі.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися.

У відзиві представник ДВС просить розглядати скаргу у їх відсутність.

ОСОБА_1 , АТКБ « Приватбанк №,, ОСОБА_2 до суду не з`явилися.

Відповідно до ст.. 449 ч 2 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність сторін.

В обґрунтування відзиву на скаргу державним виконавцем зазначено, що 14.02.2022 на примусове виконання до відділу надійшов виконавчий лист № 211/5281/16-ц від 27.07.2021 виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 14 085,03 доларів США та судових витрат в сумі 6 784,49 грн. В той же день була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, 18.04.2023 та 04.06.2024 винесені постанови про арешт коштів боржника та направлені банківським установам для виконання. Крім того, 18.04.2023 винесена постанова про розшук майна боржника. а саме транспортного засобу Renault Laguna 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 належного ОСОБА_1 , 05.06.2024 від боржника надійшла заява про визначення поточного рахунку, а 25.07.2024 на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. 06.03.2025 до Довгинцівського відділу ДВС надійшло повідомлення патрульної поліції про затримання транспортного засобу Renault Laguna 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно постанови від 18.04.2023, 06.03.2025 державним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в присутності самого боржника ОСОБА_1 10.03.2025 на підставі ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, 10.03.2025 на адресу ДФ ДП «Сетам» направлена вимога про прийняття на відповідальне зберігання арештованого та розшукуваного майна. 13.03.2025 постановою призначено суб`єкта оціночної діяльності для надання висновку по визначенню вартості арештованого майна, від якого 03.04.2025 надійшов звіт про вартість майна в сумі 162 490,00 грн. 17.04.2025 транспортний засіб передано до ДП «Сетам» для проведення електронного аукціону (торгів), де відповідно до протоколу № 638255 від 26.05.2025 визначено переможця торгів. На адресу відділу будь яких повідомлень, клопотань, заяв стосовно примусового виконання рішення не надходило, тому вважає, що державним виконавцем проведено всі необхідні дії з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» і просить відмовити у задоволенні вимог.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором№DN80FI00000203 від 26 листопада 2007 року, станом на 10 жовтня 2016 року, у розмірі 14 085,03 долари США, що складається із заборгованості за тілом кредиту та судові витрати у розмірі по 6784,59грн кожного.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.02.2022 відкрито виконавче провадження № 68596082 з примусового виконання виконавчого листа № 211/5281/16-ц виданого 27.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 400 628,79 грн.

06 березня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, предметом якої був транспортний засіб Renault Laguna 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно статті 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).

Згідно статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальні вимоги щодо порядку арешту майна боржника.

Так, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису);

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо;

4) якщо опису підлягає об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису).

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Порядок опису майна та передачі його на зберігання також визначено у п.10 розділу VIIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, згідно з яким після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови дотримані вимоги як статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», так і п.10 розділу VIIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Не зазначення державним виконавцем у постанові опису та арешту майна боржника від 06 березня 2025 року інформації щодо об`єму двигуна арештованого транспортного засобу, виду пального та комплектації, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки це не свідчить про те, що такими діями державного виконавця було порушено права чи свободи боржника.

Оскаржувана постанова містить достатньо відомостей, необхідних для ідентифікації вказаного в ній майна, а не зазначення під час проведення опису нерухомого майна інших характерних властивостей, які не позначаються на можливості його ідентифікувати, не є підставою для визнання відповідної постанови незаконною та її скасування, оскільки законодавець дає орієнтовний, але не виключний перелік відмінних ознак предмета, в даному випадку рухомого майна, які необхідно зазначити у постанові про опис та арешт майна боржника.

Суд зауважує, що дії виконавця з опису та арешту нерухомого майна на виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, а відтак доводи скаржника про порушення державним виконавцем Бобровим О.С. ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та п.10 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.

При цьому суд наголошує, що відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Тобто судовим рішенням при розгляді скарги на дії державного виконавця має бути поновлено саме порушене право заявника.

Заявником не обґрунтовано, яким саме чином було порушено його права оскаржуваною постановою, з огляду на дотримання державним виконавцем порядку арешту та, згодом, реалізації рухомого майна боржника, відсутності заборони визначати зберігачем арештованого майна державну виконавчу службу та відсутності доказів звернення боржника до державного виконавця з приводу визначення місця зберігання та зберігача належного йому транспортного засобу.

Надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм і вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, зважаючи на обставини конкретної справи, і необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів у цивільному судочинстві призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 , державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бобров Олександр Сергійович, на постанову державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко