Справа № 450/1847/25 Провадження № 2/450/1551/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 18.10.2021 року у виді 3 % річних в розмірі 4786,88 доларів США, які нараховані за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року.

Мотивував позовні вимоги тим, що 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у борг 80000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 18 жовтня 2021 року, підписану особистим підписом відповідача, яка зобов`язувалась повернути грошові кошти до 31.12.2021 року, сплативши відсоткову ставку за договором позики у розмірі 2 % річних. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.10.2024 року у справі № 450/177/24, яке набрало законної сили 25.11.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою у розмірі 80000 доларів США. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.01.2025 року поновлено строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року до ухвалення судового рішення апеляційним судом. Вказав, що на день подання позовної заяви ОСОБА_2 свої зобов`язання за розпискою не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у виді 3 % річних в розмірі 4786,88 доларів США, які нараховані за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року. З огляду на вказане просив позовні вимоги задовольнити. Долучив клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Крім цього, вказав, що орієнтований розрахунок судових витрат становить 20000 грн. на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

07 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву, у якій вказав, що надання ним професійної правничої допомоги позивача припинено за добровільною згодою сторін.

Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали цивільної справи у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, суд приходить до наступного висновку.

В силу ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у борг 80000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 18 жовтня 2021 року, підписану особистим підписом відповідача, яка зобов`язувалась повернути грошові кошти до 31.12.2021 року, сплативши відсоткову ставку за договором позики у розмірі 2 % річних.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.10.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою у розмірі 80000 доларів США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.01.2025 року поновлено адвокату Барбадин-Дунець Н.М. строк на апеляційне оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 липня 2025 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2024 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2024 року залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2024 року залишено без змін. Вирішено питання стягнення судових витрат.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Однак, вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача 3 % річних за договором позики на підставі ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог стороною позивача у позовній заяві наведено розрахунок, згідно якого вбачається, що за період з 01.01.2022 року до 31.12.2023 року 3 % річних складають 4786,88 доларів США (80000 доларів США * 3/100 * 730 днів/366).

Проте, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

Враховуючи зазначені положення закону, нарахування позивачем трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період після 23.02.2022 року не відповідає вимогам ЦК України.

З огляду на вказане, штрафні санкції, визначені у ст. 625 ЦК України, які позивач просить стягнути з відповідача, слід розраховувати за період з 01.01.2022 року по 23 лютого 2022 року включно, які становлять 355,07 доларів США.

У відповідності до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

В силу вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими сторона позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 355,07 доларів США 3 % річних.

За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 625, 1050 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 355,07 доларів США 3 % річних.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.