КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-з/824/1036/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

додаткова

м. Київ Справа № 361/1159/24

25 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цимейко Ганни Олегівни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

Усічні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з вищезазначеним позовом, у якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 2352/ос від 12.12.2023 року про її звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників;

- поновити її на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та контролю з 13.12.2023року;

- стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.12.2023р. по день ухвалення судового рішення та понесені судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2025 року, 03 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цимейко Г.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цимейко Г.О. задоволено.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2025 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про звільнення незаконним та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасувано наказ АТ «Українська залізниця» № 2352/ос від 12.12.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та контролю на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників;

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та контролю з 13.12.2023року;

Стягнуто з АТ «Українська залізниця»на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.12.2023 року по 03.07.2025 року в розмірі 966 405,84 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 27 188,12 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн.

09 липня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цимейко Г.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в обґрунтування вимог якої представник зазначала, що ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не було здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивач в суді першої інстанції.

З огляду на вище викладене просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомоги в суді першої інстанції в розмірі 15 000,00 грн.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Питання щодо розподілу судових витрат за наданння правової допомоги в суді апеляційної інстанції апеляційним судом не вирішувалось.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом представник позивача зазначала, що попередній орієнтовний розмірі витрат на професійну правничу допомогу становить 80 000,00 грн. Зазначено, що докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

08 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвоката Цимейко Г.О. подала до Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання про стягнення судових витрат в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

04 листопада 2024 року представник відповідача АТ «Українська залізниця» Лазаренко В.В. подала до Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначала, що заявлений позивачем розмір витрат не відповідає критеріям реальності, розумності та є завищеним.

08 січня 2025 року представник позивача Цимейко Г.О. подала до Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання про стягнення судових витрат в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції представник позивача надав до суду першої інстанції копію договору № 07/01-2024 про надання адвокатом послуг від 07 січня 2024 року, укладений між адвокатом Цимейко Г.О. та ОСОБА_1 .

Відповідно умов договору сторони погодили, що адвокат зобов`язується захищати права, свободи та представляти законні інтереси клієнта, надавати йому іншу юридичну допомогу під час розгляду Броварським міськрайонним судом Київської області справи про визнання незаконним та скасування наказу акціонерного товариства «Українська залізниця» від 12.12.2023 року № 2352/ос про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надані послуги.

У розділі 7 зазначеного договору сторони погодили гонорар адвоката відповідно до якого сторони погодили, що вартість послуг адвоката визначається за цінами, встановленими у додатку № 1 до цього договору. Гонорар має бути сплачений протягом 60 робочих днів з моменту підписання акту прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг). Клієнт має право здійснювати оплату поетапно до моменту підписання акту.

07 жовтня 2024 року між адвокатом Цимейко Г.О. та ОСОБА_1 було підписано акт прийому- передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 07/01-2024 про надання адвокатом послуг від 07 січня 2024 року, відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: надання консультації, попереднє вивчення документів, наданих клієнтом, вартість наданої послуги становить 500,00 грн.; збір необхідних для написання позовної заяви доказів, вартість наданої послуги становить 500,00 грн.; написання та надсилання адвокатського запиту від 08.01.2024, вартість наданої послуги становить 1 000,00 грн.; написання та подання позовної заяви, вартість наданої послуги становить 4 000,00 грн.; написання та подання відповіді на відзив, вартість наданої послуги становить 3 000,00 грн.; написання та подання клопотання про витребування доказів від 10.06.2024, вартість наданої послуги становить 1 000,00 грн.; Загальна вартість наданих послуг становить 10 000,00 грн.

09 грудня 2024 року між адвокатом Цимейко Г.О. та ОСОБА_1 було підписано акт прийому- передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 07/01-2024 про надання адвокатом послуг від 07 січня 2024 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання заяви про визнання доказів недостовірними, вартість наданої послуги 2 000,00 грн та участь у судовому засіданні, яке відбулось 09 грудня 2024 року, вартість наданої послуги 3 000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 5 000,00 грн.

07 січня 2025 року на користь адвоката Цимейко Г.О. було здійснено оплату у розмірі 15 000,00 грн. за послуги за договором № 07/01-2024. (т. 2 а.с. 124)

Аналізуючи зазначене в сукупності, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням доводів відповідача викладених в запереченнях на заяву про стягнення судових витрат, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цимейко Г.О. та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 270 ЦПК України, ЗакономУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цимейко Ганни Олегівни задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: