РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 555/1034/25

26 червня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказала, що після смерті її матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина. З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернулась до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на усе спадкове майно тому, що на момент смерті ОСОБА_3 з нею був зареєстрований син, ОСОБА_2 , який у розумінні ст.1268 ЦК України відноситься до категорії спадкоємців, які прийняли спадщину. Вказує, що син спадкодавця приблизно з 2000 року проживає в росії та не проживав з ОСОБА_3 на день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з цим нотаріусом рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, ним подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Також зазначив, що на момент смерті ОСОБА_3 з нею не проживав. Повідомив, що не заперечує щодо спадкування позивачкою майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд рахує за вірне прийняти визнання відповідачем пред`явленого позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов є обгрунтованим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , 1936 р.н., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2019 року, виданого виконавчим комітетом Маломидської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

Встановлено також, що ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 , виданим повторно виконавчим комітетом Маломидської сільської ради Костопільського району Рівненської області 12.12.1979, де матір`ю позивачки записана ОСОБА_3 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 30.12.2014, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнівського районного управління юстиції у Рівненській області про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 із ОСОБА_5 та зміну дошлюбного прізвища з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 виданим 20.07.1999 Березнівським відділом РАГС Рівненської області та залишення прізвища ОСОБА_7 , отриманого у шлюбі.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1 згідно виписки з погосподарської книги № 373 від 23 липня 2024 року, земельні ділянки в с.Ледне розміром 0,93 га для ведення особистого селянського господарства та 0,10 га для обслуговування житлового будинку згідно архівного витягу № 117.2/04-01 від 16.07.2024, виданого Архівним управлінням Рівненської районної державної адміністрації щодо рішення №67 Маломидської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 16.01.2007 «Про передачу земельних ділянок померлих громадян» - про дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації по передачі земельних ділянок у власність безоплатно після ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки Маломидського старостинського округу №5 виконавчого комітету Костопільської міської ради №371 від 23.07.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті була зареєстрована та проживала у житловому будинку в АДРЕСА_1 . На дань смерті з нею проживав та був зареєстрований син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Судом встановлено, що 23 липня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Скоропад В.В. з питань оформлення спадщини. Однак, довідкою нотаріуса № 177/02-14 від 29.03.2025 її повідомлено про те, що на день смерті матері ОСОБА_3 з нею був зареєстрований син, ОСОБА_2 , який відповідно до ст.1268 ЦК України відноситься до категорії спадкоємців, які спадщину прийняли.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77744208, сформованого 23 липня 2024 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В., після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано спадкову справу №162/2024, дата заведення 23.07.2024. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 06 січня 2025 року у справі № 564/4062/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Як зазначено в рішенні суду спадщину ніхто не прийняв, позовні вимоги ОСОБА_2 визнав, на момент смерті ОСОБА_3 з нею не проживав, не заперечує проти спадкування сестрою майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Рекомендовано нотаріусом звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що син спадкодавця, ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживав із померлою ОСОБА_3 , а тому не відноситься до категорії спадкоємців, які прийняли спадщину у розумінні статті 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Державна реєстрація особи у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Верховний Суд зауважує, що, якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18).

Положеннями ч.ч. 1,6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

ОСОБА_2 є сином спадкодавця, про що зазначено у довідці Маломидського старостинського округу №5 виконавчого комітету Костопільської міської ради №371 від 23.07.2024. З пояснень позивача, ОСОБА_2 постійно проживає в росії з 2000 року, а з його заяви вбачається, що він не проживав з матір`ю на день відкриття спадщини.

Згідно довідки Маломидського старостинського округу № 5 Костопільської міської ради № 454 від 17.10.2024 брат ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 1972 р.н., зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає у селі з 2000 року, а згідно довідки № 453 від 17.10.2024 - у будинку в АДРЕСА_1 ніхто не проживає.

Таким чином оскільки, відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично з 2000 року там не проживав, і як наслідок на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживав за зазначеною адресою, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту не проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 142, 258, 264,265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: Рівненська область Рівненський район (до ліквідації Костопільський район) с.Ледне влиця Затишна,37.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 ), НОМЕР_4 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) НОМЕР_5 .

Повне рішення складено

30 червня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч