КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 824/156/24Апеляційне провадження № 22-з/824/1021/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І., розглянувши заяву Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про забезпечення позову (заяви) у справі за заявою Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у справі № 141/2024 за позовом Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) до Акціонерного товариства «Олфа» (Латвійська Республіка) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває заява Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у справі № 141/2024 за позовом Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) до Акціонерного товариства «Олфа» (Латвійська Республіка) про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.01.2025 зазначену заяву призначено до рогляду.

07.07.2025 до Київського апеляційного суду надійшла заява АО «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про забезпечення позову, у якій заявник просить:

1) накласти арешт на майнові права інтелектуальної власності, що належать АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6), щодо таких об'єктів права інтелектуальної власності: торговельна марка «Фенкарол» (свідоцтво №18419 від 15.02.2001); торговельна марка «Фурагин» (свідоцтво №18416 від 15.02.2001); торговельна марка «Ремантадин» (свідоцтво №18415 від 15.02.2001); торговельна марка «Фурамаг» (свідоцтво №34781 від 15.09.2003); торговельна марка «Нейромідин» (свідоцтво №36570 від 15.12.2003); торговельна марка «Ноофен» (свідоцтво №39980 від 17.05.2004); торговельна марка «Адаптол» (свідоцтво №39981 від 17.05.2004); торговельна марка «Ремавир» (свідоцтво №48542 від 15.03.2005); торговельна марка «Гистафен» (свідоцтво №48541 від 15.03.2005); торговельна марка «Простаринол» (свідоцтво №69878 від 15.12.2006); торговельна марка «Мемодекс Memodex» (свідоцтво №128024 від 10.09.2010); торговельна марка «Неомідантан» (свідоцтво №220659 від 26.12.2016); торговельна марка «Effiline» (свідоцтво №222170 від 10.02.2017); торговельна марка «Етацизин» (свідоцтво №323370 від 10.08.2022); торговельна марка «Фурасол» (свідоцтво №318675 від 11.05.2022); торговельна марка «Фурадонін» (свідоцтво №318674 від 11.05.2022); торговельна марка «Olainfarm» за міжнародною реєстрацією (№ 1564919 від 06.10.2020); торговельна марка «Nitromag» за міжнародною реєстрацією (№1664921 від 22.12.2021); торговельна марка «Vesmirol» за міжнародною реєстрацією (№1607106 від 04.05.2021); торговельна марка «Весмирол» за міжнародною реєстрацією (№1607138 від 04.05.2021); торговельна марка «Рокселайн» за міжнародною реєстрацією (№1607139 від 04.05.2021); торговельна марка «Нитромаг» за міжнародною реєстрацією (№1664920 від 22.12.2021); торговельна марка «Roxelain» за міжнародною реєстрацією (№1606089 від 04.05.2021); торговельна марка «Тиглайн» за міжнародною реєстрацією (№1686377 від 18.03.2022); торговельна марка «Tiglain» за міжнародною реєстрацією (№1686376 від 18.03.2022); торговельна марка «Olpha» за міжнародною реєстрацією (№1800067 від 29.05.2024); торговельна марка «Meditea» за міжнародною реєстрацією (№1426424 від 07.06.2018); торговельна марка «OlainFarm» за міжнародною реєстрацією (№688323 від 26.02.1998); винахід (корисна модель) «Спосіб одержання напівпродукту виробництва фенібуту» (патент №113979 від 10.04.2017); винахід (корисна модель) «Поліморфні форми фуразидину» (патент №115290 від 10.10.2017);

2) заборонити АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6), у будь-який спосіб повністю або частково передавати (відчужувати) майнові права інтелектуальної власності на: торговельні марки за національною реєстрацією за свідоцтвами України №18419 від 15.02.2001, №18416 від 15.02.2001, №18415 від 15.02.2001, №34781 від 15.09.2003, №36570 від 15.12.2003, №39980 від 17.05.2004, №39981 від 17.05.2004, №48542 від 15.03.2005, №48541 від 15.03.2005, №69878 від 15.12.2006, №128024 від 10.09.2010, №220659 від 26.12.2016, №222170 від 10.02.2017, №323370 від 10.08.2022, №318675 від 11.05.2022, №318674 від 11.05.2022; торговельні марки за міжнародною реєстрацією в частині, яка стосується України: (№ 1564919 від 06.10.2020, №1664921 від 22.12.2021, №1607106 від 04.05.2021, №1607138 від 04.05.2021, №1607139 від 04.05.2021, №1664920 від 22.12.2021, №1606089 від 04.05.2021, №1686377 від 18.03.2022, №1686376 від 18.03.2022, №1800067 від 29.05.2024, №1426424 від 07.06.2018, №688323 від 26.02.1998; винаходи (корисні моделі): «Спосіб одержання напівпродукту виробництва фенібуту» (патент №113979 від 10.04.2017), «Поліморфні форми фуразидину» (патент №115290 від 10.10.2017), відмовлятись від них повністю або частково, а також надавати ліцензії на використання за вказаними охоронними документами будь-яким особам;

3) заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (): вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки в тому числі, пов'язані з повною або частковою передачею (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на: торговельні марки за національною реєстрацією за свідоцтвами України №18419 від 15.02.2001, №18416 від 15.02.2001, №18415 від 15.02.2001, №34781 від 15.09.2003, №36570 від 15.12.2003, №39980 від 17.05.2004, №39981 від 17.05.2004, №48542 від 15.03.2005, №48541 від 15.03.2005, №69878 від 15.12.2006, №128024 від 10.09.2010, №220659 від 26.12.2016, №222170 від 10.02.2017, №323370 від 10.08.2022, №318675 від 11.05.2022, №318674 від 11.05.2022; торговельні марки за міжнародною реєстрацією в частині, яка стосується України: (№ 1564919 від 06.10.2020, №1664921 від 22.12.2021, №1607106 від 04.05.2021, №1607138 від 04.05.2021, №1607139 від 04.05.2021, №1664920 від 22.12.2021, №1606089 від 04.05.2021, №1686377 від 18.03.2022, №1686376 від 18.03.2022, №1800067 від 29.05.2024, №1426424 від 07.06.2018, №688323 від 26.02.1998, відмовою від них повністю або частково, а також наданням ліцензій на використання торговельних марок за вказаними охоронними документами будь-яким особам, а також відомостей про зміну заявника або власника зазначених свідоцтва і здійснювати публікацію про це у офіційному електронному бюлетені НОІВ;

4) заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (): звертатись (надсилати повідомлення, сповіщення, заяви, тощо) до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності для цілей внесення до Міжнародного реєстру записів про будь-які зміни, що стосуються правового статусу торговельних марок за міжнародною реєстрацією в частині, яка стосується України: (№ 1564919 від 06.10.2020, №1664921 від 22.12.2021, №1607106 від 04.05.2021, №1607138 від 04.05.2021, №1607139 від 04.05.2021, №1664920 від 22.12.2021, №1606089 від 04.05.2021, №1686377 від 18.03.2022, №1686376 від 18.03.2022, №1800067 від 29.05.2024, №1426424 від 07.06.2018, №688323 від 26.02.1998, а саме щодо передання прав на торговельну марку повністю або частково в частині, яка стосується України, стосовно реєстрації ліцензійних договорів відносно торговельної марки в частині, яка стосується України, а також щодо припинення дії міжнародної реєстрації шляхом відмови від неї повністю або частково в частині, яка стосується України;

5) заборонити Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (): вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру України винаходів, Державного реєстру України секретних винаходів, Державного реєстру України корисних моделей, Державного реєстру України секретних корисних моделей, в тому числі, пов'язані з повною або частковою передачею (відчуження) майнових прав інтелектуальної власності на винаходи (корисні моделі): «Спосіб одержання напівпродукту виробництва фенібуту» (патент №113979 від 10.04.2017), «Поліморфні форми фуразидину» (патент №115290 від 10.10.2017), відмовою від них повністю або частково, а також наданням ліцензій на використання винаходу (корисної моделі) за вказаними охоронними документами будь-яким особам, а також відомостей про зміну заявника, винахідника або власника зазначених патентів і здійснювати публікацію про це у офіційному електронному бюлетені НОІВ;

6) накласти арешт на корпоративні права у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олайнфарм-Україна» (02152, місто Київ, пр.Тичини Павла, будинок 1В, ), що належать АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6), вартістю 3 010 000,00 грн шляхом заборони розпорядження ними із внесенням відповідної інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань;

7) заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, проводити будь-які реєстраційні дії, пов'язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації) частки у статутному капіталі (корпоративних прав) Товариства з обмеженою відповідальністю «Олайнфарм-Україна» (02152, місто Київ, пр.Тичини Павла, будинок 1В, ), що належить АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що заходи забезпечення у вигляді накладення арешту і заборони вчиняти дії щодо майнових прав інтелектуальної власності та корпоративних прав здатні забезпечити фактичне виконання судового рішення та є співмірними вимогам заявника, оскільки в боржника відсутнє інше майно на території України, яке б могло гарантувати подальше виконання рішення МКАС на території України.

Згідно положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням від 20.11.2024 МКАС при ТПП України у складі одноособового арбітра Інни Ємельянової у справі №141/2024 стягнуто з АТ «Олфа» на користь АО «ЮФ «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) 175 300,00 євро заборгованості, 5 154,16 євро - 3 % річних та 6 810,08 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а разом - 187 264,24 євро.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.01.2025, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.05.2025, заяву АТ «Олфа» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у складі одноособового арбітра Інни Ємельянової, у справі № 141/2024 за позовом Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) до Акціонерного товариства «Олфа» (Латвійська Республіка) про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Заявник посилається на те, що вказане рішення МКАС при ТПП боржником добровільно не виконано, а відтак існує необхідність у забезпеченні поданої заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.11.2024 у справі № 141/2024 за позовом Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) до Акціонерного товариства «Олфа» (Латвійська Республіка) про стягнення заборгованості

Відповідно до частини третьої статті 477 ЦПК України суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання. Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Статтею 149 ЦПК України, встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Можливість вжиття державним судом забезпечувальних заходів при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного арбітражу передбачена нормами міжнародних правових актів, які є частиною національного законодавства України в силу положень частини першої статті 9 Конституції України (частина четверта статті 6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж 1961 року, стаття 6 Нью-Йоркської конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року), а також нормами національного законодавства України (частина третя статті 477 ЦПК України, стаття 9 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Виходячи з аналізу вказаних норм права, забезпечувальні заходи у міжнародному комерційному арбітражі - це передбачені законом заходи, які можуть застосовуватися як уповноваженим арбітражним складом, так і державним судом з метою збереження статус-кво між сторонами та(або) забезпечення виконання арбітражного рішення у справі.

Положення частини третьої статті 477 ЦПК України поширюються на випадки застосування заходів забезпечення позову у разі подання до державного суду заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів у разі подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 у справі №824/239/2018.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З викладеного вбачається, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Так, із заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.11.2024 у справі № 141/2024 вбачається, що предметом позову є вимога майнового характеру про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 187 264,24 євро.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказує, що у боржника відсутнє інше майно та території України, аніж те, яке просить забезпечити заявник. При цьому вказує, що АТ «Олфа» володіє на території України майновими правами інтелектуальної власності на шістнадцять торговельних марок за національною реєстрацією, дванадцять торговельних марок за міжнародною реєстрацією з поширенням на територію України, два винаходи (корисні моделі).

Разом з цим зазначає, що ризик унеможливлення виконання рішення МКАС на території України підтверджується тим, що АТ «Олфа» ліквідовує своє офіційне представництво в Україні. Так, на території України діє офіційне представництво боржника «Представництво АС «Олайнфарм», яке перебуває в стані припинення. Ліквідація представництва може свідчити про намір АТ «Олфа» вийти з ринку України, що може призвести до відчуження залишків майна боржника, розташованого на території України, а відтак унеможливити виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.11.2024 у справі № 141/2024.

З наданих до суду доказів, в обґрунтування вимог заяви вбачається, що за боржником АТ «Олфа» зареєстровано на території України майнові права інтелектуальної власності на шістнадцять торговельних марок за національною реєстрацією, дванадцять торговельних марок за міжнародною реєстрацією з поширенням на територію України, два винаходи (корисні моделі), а також частку у статутному капіталі ТОВ Олайнфарм», яке зареєстроване за законодавством України з місцезнаходженням в Україні, в розмірі 100 %.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником «ПРЕДСТАВНИЦТВА АС «ОЛАЙНФАРМ» є Акціонерне товариство «Олфа».

Також, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ТОВ «ОЛАЙНФАРМ-Україна» є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОЛАЙНФАРМ» та розмір статутного капіталу складає 3 010 000 грн.

Між цим вказує, що рішенням Реєстру підприємств Латвійської Республіки № 6-12/53898 від 21.06.2024 зареєстровано зміни до статуту комерційного товариства та змінено найменування Акціонерного товариства «Олайнфарм» на Акціонерне товариство «Олфа», а тому права інтелектуальної власності, які зареєстровані до 21.06.2024 - зареєстровані на ім'я АТ «Олайнфарм», а ті, що після 21.06.2024 - на АТ «Олфа», проте всі інші відомості про боржника залишились незмінними.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги встановлені обставини у ході розгляду заяви про забезпечення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.11.2024 у справі № 141/2024, суд доходить висновку, що заяву слід задовольнити частково, а саме: накласти арешт на об'єкти права інтелектуальної власності та на корпоративні права АТ «Олфа», оскільки саме такі заходи забезпечення позову відповідають заявленій меті забезпечення заяви, є співмірними із заявленими вимогами та нададуть можливість заявнику в майбутньому, у разі задоволення вимог заяви, виконати рішення суду.

Такі види забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження майнових прав боржника, оскільки вказане майно буде зберігатися за власником, в той же час судом буде обмежено право у розпорядженні таким майном.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При цьому суд враховує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В той же час, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення заяви, шляхом заборони органам державної реєстрації вчиняти дії щодо об'єктів права інтелектуальної власності та корпоративних прав, оскільки наявність арешту на таке майно буде відповідати меті забезпечення позову, є співмірними із заявленими позивачем вимогами та надасть змогу у подальшому ефективно та у повному обсязі, у разі ймовірного задоволення заяви сприяти виконанню рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 150, 153, 477, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про забезпечення позову (заяви) у справі за заявою Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 листопада 2024 року у справі № 141/2024 за позовом Адвокатського об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна) до Акціонерного товариства «Олфа» (Латвійська Республіка) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Накласти арешт на майнові права інтелектуальної власності, що належать АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6), щодо таких об'єктів права інтелектуальної власності: торговельна марка «Фенкарол» (свідоцтво №18419 від 15.02.2001); торговельна марка «Фурагин» (свідоцтво №18416 від 15.02.2001); торговельна марка «Ремантадин» (свідоцтво №18415 від 15.02.2001); торговельна марка «Фурамаг» (свідоцтво №34781 від 15.09.2003); торговельна марка «Нейромідин» (свідоцтво №36570 від 15.12.2003); торговельна марка «Ноофен» (свідоцтво №39980 від 17.05.2004); торговельна марка «Адаптол» (свідоцтво №39981 від 17.05.2004); торговельна марка «Ремавир» (свідоцтво №48542 від 15.03.2005); торговельна марка «Гистафен» (свідоцтво №48541 від 15.03.2005); торговельна марка «Простаринол» (свідоцтво №69878 від 15.12.2006); торговельна марка «Мемодекс Memodex» (свідоцтво №128024 від 10.09.2010); торговельна марка «Неомідантан» (свідоцтво №220659 від 26.12.2016); торговельна марка «Effiline» (свідоцтво №222170 від 10.02.2017); торговельна марка «Етацизин» (свідоцтво №323370 від 10.08.2022); торговельна марка «Фурасол» (свідоцтво №318675 від 11.05.2022); торговельна марка «Фурадонін» (свідоцтво №318674 від 11.05.2022); торговельна марка «Olainfarm» за міжнародною реєстрацією (№ 1564919 від 06.10.2020); торговельна марка «Nitromag» за міжнародною реєстрацією (№1664921 від 22.12.2021); торговельна марка «Vesmirol» за міжнародною реєстрацією (№1607106 від 04.05.2021); торговельна марка «Весмирол» за міжнародною реєстрацією (№1607138 від 04.05.2021); торговельна марка «Рокселайн» за міжнародною реєстрацією (№1607139 від 04.05.2021); торговельна марка «Нитромаг» за міжнародною реєстрацією (№1664920 від 22.12.2021); торговельна марка «Roxelain» за міжнародною реєстрацією (№1606089 від 04.05.2021); торговельна марка «Тиглайн» за міжнародною реєстрацією (№1686377 від 18.03.2022); торговельна марка «Tiglain» за міжнародною реєстрацією (№1686376 від 18.03.2022); торговельна марка «Olpha» за міжнародною реєстрацією (№1800067 від 29.05.2024); торговельна марка «Meditea» за міжнародною реєстрацією (№1426424 від 07.06.2018); торговельна марка «OlainFarm» за міжнародною реєстрацією (№688323 від 26.02.1998); винахід (корисна модель) «Спосіб одержання напівпродукту виробництва фенібуту» (патент №113979 від 10.04.2017); винахід (корисна модель) «Поліморфні форми фуразидину» (патент №115290 від 10.10.2017).

Накласти арешт на корпоративні права у розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олайнфарм-Україна» (02152, місто Київ, пр.Тичини Павла, будинок 1В, ), що належать АТ «Олфа» (Латвійська Республіка, LV-2114, м. Олайне, вул. Рупніцу, 5, код 6), вартістю 3 010 000,00 грн.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її постановлення до Верховного Суду.

Відомості щодо учасників справи:

Стягувач: Адвокатське об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (Україна, , юридична адреса: 01033, місто Київ, вулиця Жилянська, буд. 5/60, офіс 1).

Боржник: Акціонерне товариство «Олфа» (Латвійська Республіка, реєстраційний номер: 6, юридична адреса: Латвійська Республіка, LV-2114, Олайненський край, місто Олайне, вулиця Рупніцу, 5 (Olaines nov., Olaine, Rūpnīcu iela 5, LV-2114, Latvijas Republikas).

Суддя М.І. Оніщук