Справа № 464/5055/24
Провадження 2-о/465/51/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

за участі:

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

представника зацікавленої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Заява обґрунтована тим, що 18.07.2017 року Франківським районним судом м. Львова у справі №465/3620/17 шлюб між заявником та колишньою дружиною ОСОБА_4 , було розірвано.

Зокрема, з описової частини рішення, вбачається, що двоє спільних дітей : син ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та донька ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), залишаються проживати разом зі батьком.

Дана обставина склалась, у зв?язку, з тим, що колишня дружина покинула своїх дітей та виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Місце реєстрації заявника: АДРЕСА_1 , де він є співвласником даної квартири, однак, фактично проживаю з двома своїми дітьми за місцем проживання його матері ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 .

27.12.2022 року між заявником та ОСОБА_4 (матір?ю дітей) було нотаріально укладено і посвідчено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей.

Предметом даного договору встановлено, що батьки домовились про місце проживання дітей за місцем проживання батька по АДРЕСА_2 . Також відповідно до даного договору покладено на сторони, ряд прав та обов?язків.

Однак, мати дитини жодної участі у вихованні та утриманні спільної доньки не приймає, проживає окремо (за кордоном). Життям дітей не цікавиться, від своїх обов?язків самоусунулась.

Заявник одноособово здійснює виховання та утримання дітей.

Донька постійно проживає з батьком, перебуває на його самостійному вихованні та утриманні, де їй створено належні умови для спільного проживання, опікуюсь її інтересами та потребами, особисто займаюсь і вихованням, слідкую за розвитком та здоров?ям дитини без участі матері.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 призовною комісією він зарахований в запас. Дата повторного переосвідчення 05.01.2024. Після звернення до заінтересованої особи, заявнику рекомендовано надати рішення суду про те, що він самостійно виховує малолітню дитину, яка перебуває на його утриманні.

Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження. Призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 03.10.2024 залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якості заінтересованої особи ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання якої є АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 20.12.2024 залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якості заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 )

Виключено з числа заінтересованих осіб - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні заявник та його представник надали пояснення та просили задовольнити заяву про встановлення факту самостійного виховання батьком неповнолітньої дитини. В подальшому від заявника надійшла заява про слухання справи у його відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судовому засіданні заперечував проти заяви, зазначив, що заявник має звернутися до суду в порядку загального позовного провадження. В подальшому в судове засідання яке призначена на 11.07.2025 не з`явився, повідомлявся належним чином.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Згідно ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_6 батьками якої є: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_4 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.07.2017 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 20.12.2003 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, а.з. 3883.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки від 15.07.2024 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_7 (мати), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_5 (внук), ОСОБА_5 (внучка)

27.12.2022 укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Іваненко Н.М.

Відповідно до п.1.2. Договору, батьки домовились про місце проживання дітей та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю, яка проживатиме окремо від дітей.

Відповідно до п.1.3. Договору, місцем проживання дітей батьки визначили місце проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 .

З довідки Навчально-виховного комплексу «школа-гімназія І-ІІІ ступенів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 » від 29.07.2024 №80, зокрема, вбачається, що батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню та забезпеченню дочки. Постійно є присутній на батьківських зборах, відвідує гімназійні заходи за участі дитини. Мати, ОСОБА_4 за час навчання жодного разу не була в гімназії, участь у шкільному життя доньки не брала, батьківські збори не відвідувала. Протягом 3 років навчання ОСОБА_10 її мати ОСОБА_11 зв`язок із класним керівником не підтримувала.

З акту обстеження умов проживання від 24.03.2025 встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_2 складається з 3х кімнат, та для виховання та розвитку дитини створено умови належні, дитина має ліжко, письмовий стіл, є одяг та взуття відповідно дод сезону, наявне навчальне приладдя. На час візиту вдома перебувала ОСОБА_10 , яка повідомила, що матір з ними не проживає, рідко спілкується з матір`ю у переписці в месенджері.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

За частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) виснувала, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року по справі №127/3622/24 виклав наступний правовий висновок: Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, і законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

Судом встановлено, що даний спір не пов`язаний з вирішенням спору про право. Беззаперечно встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, 209-211, 2 58, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 ,

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання якої є АДРЕСА_1 .

Суддя Мартьянова С.М.