ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7402/24

Провадження № 22-ц/820/1156/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчий комітет Хмельницької міської ради як орган опіки та піклування, про встановлення факту перебування на утриманні, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на одноразову грошову допомогу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 18 березня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що її фактичний чоловік, ОСОБА_3 , проходив службу та безпосередньо брав участь у військових діях по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув на війні. 06 червня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про здійснення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка ОСОБА_3 . За результатами розгляду її заяви Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги компенсаційних сум прийнято протокол від 30.06.2023 року № 11/д, у якому зазначено, що документи відправляються на доопрацювання для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки подані документи не встановлюють факт її перебування на утриманні ОСОБА_3 .

Вказувала, що з 2018 року по день мобілізації вона з ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі, але проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . Вони спільно вели господарство, мали спільний бюджет, спільне харчування, витрати на утримання житла та сплату комунальних послуг.

В період спільного проживання у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка з чоловіком ОСОБА_3 спільно облаштовували місце проживання, за спільні кошти придбавали необхідні меблі та предмети домашнього вжитку, ОСОБА_3 позивачці та сину постійно дарував подарунки (телефон, планшет і тд.), дбав про добробут та матеріально забезпечував сім`ю.

Під час відпустки ОСОБА_3 (з 29.07.2023 року по 04.08.2023 року) вони спільно з чоловіком та сином проживали за адресою: АДРЕСА_3 , разом проводили дозвілля та відпочивали. У цій квартирі досі знаходяться особисті речі ОСОБА_3 .

Будучи на військовій службі, ОСОБА_3 надсилав їм з сином кошти, переказуючи їх на картковий рахунок позивачки, оскільки вона з сином перебували на його утриманні, також ОСОБА_3 здійснював оплату за садочок сина ОСОБА_5 . Доказами перебування на утриманні ОСОБА_3 є скриншоти банківської картки та довідка ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 року № 642.

Під час перебування на військовій службі (після 24.02.2022 року) вони постійно з ОСОБА_3 підтримували зв`язок за допомогою засобів телефонного зв`язку, месенджерів. ОСОБА_1 постійно передавала ОСОБА_3 усі необхідні речі, продукти харчування за списком чоловіка.

Саме їй було надано сповіщення сім`ї від 04.10.2022 року № 5403 про загибель ОСОБА_3 . Крім того, за даними цивільної анкети військовослужбовця, яка міститься в особовій справі ОСОБА_3 , вона вказана як його цивільна дружина, їй було передано особисті речі та документи ОСОБА_3 після його загибелі.

Встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування на утриманні ОСОБА_3 необхідно для реалізації ОСОБА_1 права на отримання передбачених законом пільг та виплат як члену сім`ї загиблого військовослужбовця.

За наведених обставин позивачка просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), факт її перебування на утриманні ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_1 право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.03.2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про встановлення факту перебування на утриманні, факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права на одноразову грошову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне і задовольнити її позов. На думку апелянтки, суд першої інстанції не дав належної оцінки представленим доказам, зокрема, показанням свідків та письмовим доказам. Факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат та спільного бюджету підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків. Під час проходження служби ОСОБА_3 надсилав їй кошти як дружині, переказуючи їх на її картковий рахунок, що підтверджується скриншотами про рух коштів на її рахунку. Суд не врахував, що в період спільного проживання у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У період з 29.07.2022 року по 04.08.2022 року під час відпустки ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 спільно проживали по АДРЕСА_3 , проводили разом час дозвілля і відпочинку, що підтверджується особистим скриншотом з особистої сторінки фейсбук ОСОБА_3 та показами свідків, це не заперечувала відповідачка ОСОБА_2 .

Під час перебування на військовій службі ОСОБА_1 постійно з чоловіком ОСОБА_3 підтримували зв`язок за допомогою телефонного зв`язку, меседжерів вайбер, телеграм, фейсбук. Вона передавала ОСОБА_3 необхідні речі, продукти харчування за списком чоловіка, що підтверджується квитанціями нової пошти, та доводить наявність взаємних прав та обов`язків. Сповіщення про смерть ОСОБА_3 адресоване та отримане ОСОБА_1 , що свідчить про визнання загиблим ОСОБА_6 членом своєї сім`ї. У цивільній анкеті військовослужбовця, яка міститься в особовій справі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 вказана ним як цивільна дружина померлого. ОСОБА_1 як цивільній дружині виплачено його грошове забезпечення, саме їй передано особисті речі ОСОБА_3 . Організацією поховання та оплатою усіх витрат займалася лише вона. Суд першої інстанції не перевірив та не дослідив виписки про рух коштів на рахунках ОСОБА_3 за період з 01.01.2018 року по 01.01.2023 року, і дійшов хибного висновку про недоведеність грошових переказів від ОСОБА_3 на її рахунок.

В судовому засіданні представниця апелянтки підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник відповідачки просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим мотивувальну частину оскаржуваного рішення слід змінити.

Так, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_3 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 28 червня по 02 жовтня 2022 року (копія довідки в/ч НОМЕР_1 №1595 від 10.10.2022 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув в результаті ушкодження внаслідок військових дій.

Відповідачка ОСОБА_2 є рідною матір`ю загиблого ОСОБА_3 , вони на день його смерті були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до акта про проживання осіб однією сім`єю від 28.10.2022 року, складеного комісією у складі голови будинкового комітету Кондратюка О.Л. та сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 проживали з 2018 року за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно акта про проживання осіб однією сім`єю, складеного громадянками ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , в період з 01.04.2021 року по 09.08.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно копії довідки Хмельницького ЗДО №53 «Веселка» Хмельницької міської ради від 03.11.2022 року №01-23/60 син позивачки ОСОБА_5 з вересня 2021 року відвідує заклад дошкільної освіти.

06 червня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю чоловіка ОСОБА_3 . За результатами розгляду її заяви Комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги компенсаційних сум прийнято протокол від 30.06.2023 року № 11/д про повернення документів на доопрацювання (подані документи не встановлюють факт її перебування на утриманні ОСОБА_3 ).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела достатніми та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю разом із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу до дня його смерті, а також не довела факт її перебування на утриманні ОСОБА_3 не доведено, що матеріальна допомога надавалася ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_1 (а не була допомогою на утримання їхнього сина) та була постійним та основним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 . За недоведеності цих фактів відсутні підстави для визнання за позивачкою права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Проте з цими мотивами відмови у позові не можна погодитися повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

За змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на призначення та отримання грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції щодо недоведеності факту проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_3 без шлюбу є обгрунтованими.

Так, за змістом статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року № 554/8023/15-ц) вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Суд першої інстанції правильно констатував, що згідно з практикою Верховного Суду (постанови від 23.09.2021 року в справі № 204/6931/20, від 15.07.2020 року в справі № 524/10054/16) встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби може тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо.

Визнаючи недоведеним проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_3 без шлюбу з 2018 року до часу його смерті, суд першої інстанції навів та дав оцінку лише частині представлених нею доказів (показанням свідків та деяким письмовим доказам), зробивши акцент на погіршенні стосунків та припиненні їх спільного проживання з серпня 2021 року. При цьому в порушення ст. 89 ЦПК України суд залишив поза увагою решту поданих позивачкою доказів, не надавши їм жодної оцінки.

Так, згідно з актами про проживання осіб однією сім`єю від 28.10.2022 року, 04.09.2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно проживали з 2018 року за адресою: АДРЕСА_5 , а в період 01.04.2021 року -09.08.2021 року - за адресою АДРЕСА_6 .

Відповідачка ОСОБА_2 в суді першої інстанції теж визнала, що її син ОСОБА_3 проживав спільно з ОСОБА_1 та їхнім сином однією сім`єю з червня 2018 року, проте у серпні 2021 року посварився з нею та повернувся жити до матері.

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . ОСОБА_1 дійсно проживала спільно з ОСОБА_3 та їхнім сином однією сімєю з 2018 року, і в них були відносини, притаманні подружжю. У серпні 2021 року в них погіршилися стосунки і він повернувся жити до матері.

Разом з тим, суд не в повній мірі врахував, що в період спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , що свідчить про реалізацію ними особистих немайнових прав щодо материнства (батьківства), передбачених главою 6 СК України.

У цивільній анкеті військовослужбовця, яка міститься в особовій справі ОСОБА_3 , останній вказав, що ОСОБА_1 є його цивільною дружиною, тобто, самостійно визнав, що вони мають сімейні відносини і вважають себе чоловіком та дружиною (а.с. 30 том. 1).

На час відпустки військовослужбовця ОСОБА_3 також повернувся до своєї сім`ї - ОСОБА_1 та сина, - у період з 29.07.2022 року по 04.08.2022 року вони спільно проживали в квартирі по АДРЕСА_3 , проводили разом дозвілля, спільно відпочивали, що не заперечувала відповідачка ОСОБА_2 .

Як вбачається з скриншотів з особистої сторінки фейсбук ОСОБА_3 , скриншотів його особистого листування з ОСОБА_1 під час перебування на військовій службі, вони постійно з ОСОБА_3 підтримували зв`язок за допомогою телефонного зв`язку та месенджерів, проявляли піклування та підтримку один до одного, ОСОБА_3 висловлював намір узаконити їхні стосунки і зареєструвати шлюб (а.с. 35-40).

Так, ОСОБА_1 передавала ОСОБА_3 необхідні речі, продукти харчування за списком чоловіка, що підтверджується квитанціями Нової пошти, та доводить наявність у них взаємних прав та обов`язків (а.с. 34, 40-41).

Сповіщення про смерть ОСОБА_3 адресоване та отримане ОСОБА_1 . Саме їй як цивільній дружині виплачено його грошове забезпечення, передано особисті речі ОСОБА_3 (а.с.16, 17). ОСОБА_1 організувала поховання та провела оплату усіх витрат.

Отже, попри погіршення стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у серпні 2021 року та період його окремого проживання від сім`ї, і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 розцінювали свої відносини як фактичні шлюбні і вважали себе чоловіком та дружиною.

З врахуванням цих обставин факт регулярної сплати платежів ОСОБА_3 за відвідування сином ОСОБА_5 дитсадка (довідка Хмельницького ЗДО № 53 «Веселка» від 03.11.2022 року № 01-23/60, а.с. 15 том. 1) цілком свідчить про те, що у їх усталених відносинах ці обов`язки покладалися на нього.

Враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного наведеного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, апеляційний суд визнає доведеним проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо перебування позивачки на утриманні ОСОБА_3 , апеляційний суд бере до уваги таке.

Згідно з статтею 30 Закону України № 2262-12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч.1 ст. 31 Закону № 2262-12).

Тобто, утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця.

Встановлено, що позивачка 15.08.2023 року зверталася до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області про призначення їй пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 , її цивільного чоловіка.

В апеляційному суді представниця апелянтки ствердила, що Головним управлінням ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку з загибеллю ОСОБА_3 за недоведеності факту її перебування на утриманні загиблого.

При цьому стороною позивача не залучено до участі в справі Головне управлінням ПФУ в Хмельницькій області, попри те, що судове рішення в разі задоволення позову впливало б на права та обов`язки цього органу.

У справі дійсно відсутні достатні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачка була на повному утриманні ОСОБА_3 або ж одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Так, довідка ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 29.05.2023 року № 642 про отримання пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з лютого 2023 року (а.с.42), як підтвердила представниця позивачки, засвідчує призначення вказаної пенсії сину загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , яку отримує позивачка як законна представниця малолітнього.

Скриншоти банківської картки позивачки про отримання нібито переказів від ОСОБА_3 не є достатніми доказами її перебування на утриманні ОСОБА_3 за відсутності належних та повних відомостей про отримувача вказаних нею грошових переказів у виписці АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по рахунках ОСОБА_3 (а.с. 139-175), цим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку.

Отже, висновок суду першої інстанції про недоведеність факту перебування позивачки була на утриманні ОСОБА_3 є обґрунтованим.

Разом з тим, суд першої інстанції не обговорив та не вирішив питання належності обраних позивачкою способів захисту щодо встановлення юридичних фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні.

Так, згідно з ч.ч.1-2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядає суд і порядку окремого провадження, зокрема, факти перебування фізичної особи на утриманні, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст 294 ЦПК України).

Між сторонами існує спір щодо права на одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю військовослужбовця.

Вимоги про встановлення юридичних фактів, визнання права на одноразову грошову допомогу заявлено ОСОБА_1 у позовному провадженні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц зазначила, що позовні вимоги про поділ майна, визнання права на майно, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому висновки судів про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (пункти 40-44).

Отже, за наявного спору між сторонами єдиною належною матеріально-правовою вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав позивачки є заявлена вимога про визнання права на одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Відтак у позові в частині встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні слід відмовити з інших мотивів у зв`язку з неефективністю цих обраних способів захисту прав позивачки.

В свою чергу обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання за позивачкою права на одноразову грошову допомогу за недоведеності її перебування на утриманні загиблого ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного оскаржуване рішення слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції вказаної постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції вказаної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 11 липня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк