ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1276/25Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/42/25 Доповідач - Костів О.З.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Костів О.З.
суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,
У січні 2025 року ОСОБА_2 (далі позивач), в інтересах якого діяв адвокат Югов С.А., звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта», відповідач, апелянт) про поновлення на роботі.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника управління ПАТ «Укрнафта» №1583-к від 19 грудня 2024 року «Про припинення трудового договору (контракту)».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді касира торговельного залу АЗС №19/006 Рівненського регіонального управління мережею АЗС «Укрнафта».

Стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь держави 1211.20 грн судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2025 року стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_2 13000 грн судових витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ПАТ «Укрнафта», подало на них апеляційні скарги, посилаючись на їх незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

08 травня 2025 року та 02 червня 2025 року до Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Югов С.А., подано відзиви на апеляційні скарги, в яких зазначено, що остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу позивачу та відповідні докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Також, 26 червня 2025 року в судовому засіданні представник позивача до закінчення судових дебатів зробив заяву, що ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подано заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційні скарги ПАТ «Укрнафта» залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2025 року залишено без змін.

30 червня 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Югов С.А. через систему «Електронний суд» подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 11500.00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача долучив договір про надання правничої допомоги №03/2025 від 02 січня 2025 року, додаткову угоду від 26 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги та акт надання-отримання послуг від 27 червня 2025 року. Загальна сума витрат на правничу допомогу складає 11500.00 грн, детальний розрахунок яких міститься в акті від 27 червня 2025 року наданих послуг за договором №03/2025 про надання правничої допомоги від 02 січня 2025 року.

З огляду на викладене просить ухвалити додаткове судове рішення.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03 липня 2025 року справу призначено до розгляду із викликом сторін в судове засідання на 16:15 год 08 липня 2025 року.

08 липня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника ПАТ «Укрнафта» адвоката Возного Б.С. надійшло заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача посилається на те, що на момент подання заяви про стягнення судових витрат та станом на 08 липня 2025 року заявником не надано підтверджуючих документів про здійснення ним оплати за надану правничу допомогу як у суді першої, так апеляційної інстанцій, що ставить під сумнів факт понесення позивачем таких витрат. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, вказаний в заяві, є неспівмірним з виконаною роботою, не відповідає складності, обсягу та витраченому часу на виконання даної роботи.

Разом з тим, ПАТ «Укрнафта» вважає співмірним, розумним та обґрунтованим розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 8000.00 грн.

Частиною четвертої статті 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в заяві, колегія суддів приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, розподіл судового збору у справі здійснює суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

У справі, яка переглядається апеляційний судом, встановлено, що 30 червня 2025 року представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за апеляційний розгляд, надано належним чином завірені копії наступних документів:

- договір про надання правничої допомоги №03/2025 від 02 січня 2025 року;

- додаткову угоду від 26 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги;

- акт надання-отримання послуг від 27 червня 2025 року.

Відповідно до п.3.2 договору № 03/2025 про надання юридичних послуг від 02 січня 2025 року, вартість послуг складає:

- за підготовку відзиву на апеляційну скаргу: 10000 грн;

- участь у судових засіданнях: 1500 грн за одне.

Відповідно до п.1 додаткової угоди від 26 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги, клієнт здійснює оплату за договором шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок адвоката не пізніше 31 серпня 2025 року. Підтвердження факту надання послуг є підписаний акт надання-отримання послуг.

Як вбачається із акту надання-отримання послуг від 27 червня 2025 року, в якому детально описано обсяг виконаних робіт, адвокатом у зв`язку із наданням правової допомоги Чибрасу І.І. у суді апеляційної інстанції виконано наступні роботи:

- підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу на основне та додаткове рішення: 10000 грн;

- участь у судовому засіданні: 1500 грн,

а всього 11500 грн.

Також у вищевказаному акті, який підписано позивачем та його адвокатом, зазначено, що оплата замовником здійснюється до 31 серпня 2025 року.

Таким чином витрати позивача ОСОБА_2 на професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з цим, проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачеві адвокатом Юговим С.А. послуг, а також подані документи, апеляційний суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Колегія суддів зазначає, що акт надання-отримання послуг від 27 червня 2025 року не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Апеляційний суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи №607/1276/25 та виконані роботи (надані послуги), апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені представником позивача адвокатом Юговим С.А. до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 11500.00 грн до відшкодування у повному обсязі не підлягають, оскільки, на думку суду, є надмірно завищеними.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що справа розглянута апеляційним судом в одному засіданні 26 червня 2025 року, на яке представник позивача адвокат Югов С.А. з`явився із запізненням. Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом Юговим С.А. послуг, заперечення сторони відповідача, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Доводи представника ПАТ «Укрнафта» адвоката Возного Б.С. про те, що позивачем не надано підтверджуючих документів про здійснення ним оплати за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів відхиляє, оскільки оплата позивача за адвокатські послуги здійснюється до 31 серпня 2025 року. Більше того, судові витрати на професійну правову допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У зв`язку з тим, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, на підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги позивачці в сумі 7000 грн, покладаються на ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.141, 270, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Югов Сергій Анатолійович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2025 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про поновлення на роботі.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені за апеляційний розгляд даної справи, у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копiйок.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту додаткової постанови 09 липня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», адреса: м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, .

Головуючий : О.З. Костів

Судді: Н.М. Храпак

М.В. Хома