Справа № 741/286/23
2/729/67/25

У Х В А Л А
22 липня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі судді Булиги Н.О., з участю секретаря судового засідання Романченко С.С.,
представника позивачки адвоката Димань М.А.,
відповідача в режимі відеоконференції - ОСОБА_2
представника відповідача в режимі відеоконференції адвоката Гунька О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Бобровицького районного суду Чернігівської області Булиги Наталії Олександрівни,
У провадженні судді Бобровицького районного суду Чернігівської області Булиги Н.О. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту фактичних шлюбних відносин до реєстрації шлюбу, визнання недійсним та скасування договору дарування, визнання права власності на 1/2 частину нерухоме майно.
Через канцелярію суду 22 липня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Булиги Н.О. від участі у розгляді цієї справи.
Подана заява, яка була підтримана нею у судовому засіданні та її представником, обґрунтована тим, що вона має стійкі та переконливі сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді, а також сумніви щодо того, що суддя справедливо, незалежно та безсторонньо розгляне її справу упродовж розумного строку. Позивач Хворостяна Л.П. зазначає, що головуюча суддя у справі безпідставно допустила до участі у справі в якості представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Гунька Олександра Юрійовича, який не надав документів, які б підтверджували його обсяг повноважень, у тому числі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю чи нотаріально посвідченого договору і таким чином, адвокат Гунько О.Ю. не набув у цій справі достатніх повноважень представника відповідача ОСОБА_2 . При цьому, судом приймались та реєструвались заяви адвоката Гунька О.Ю. про відкладення розгляду справи, закриття підготовчого провадження. Разом з тим, позивачка зазначила, що її не було повідомлено про рух справи після її надходження з Носівського районного суду до Бобровицького районного суду, а також винесено ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката Гунько О.Ю. без її (позивачки) згоди. Загалом ОСОБА_1 не довіряє судді Булизі Н.О., вважає, що такою, при розгляді даної цивільної справи, порушується присяга судді та норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Водночас позивачка стверджує, про існування у судді мотиву особистої неприязні до неї як позивача і абсолютної симпатії до відповідача та його представника.
У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Димань М.А. заяву про відвід підтримали.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гунько О.Ю. просили у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 відмовити через її невмотивованість.
Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, заяв або клопотань до суду не подала.
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши доводи заяви про відвід судді, доходить такого висновку.
За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною 1 ст.129 Конституції України установлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Статтями 36 та 37 ЦПК України встановлено перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи.
Пунктами 3, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України установлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Частинами 3 та 4 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було зазначено, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). Крім цього, у кожній справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Тобто, якщо вести мову у ракурсі безсторонності суду, то слід враховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Комт, Ван Левен и Де Мейер проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.
Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06 у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Разом з тим, заявлений відвід позивачкою ОСОБА_1 не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в тому, що суддя Булига Н.О. є неупередженою при розгляді справи і прямо або опосередковано заінтересована в її результатах, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді, саме з цих передумов. Доводи, на які посилається позивач, як на підстави для відводу судді, фактично зводяться до незгоди відповідача з процесуальними діями судді та постановленими нею ухвалами, що само про собі не є підставами для відводу судді в розумінні положень ст. ст. 36 та 37 ЦПК України. Таким чином, суд уважає, що на даний час відсутні будь-які дані та докази, які б свідчили про особисту зацікавленість головуючого судді у результатах розгляду справи або викликали б обґрунтовані сумніви щодо неупередженості та необ`єктивності судді під час судового розгляду цієї справи.
Аналізуючи викладені у заяві про відвід підстави, суд зазначає, що судом було перевірено повноваження представника відповідача Ханенка М.А. Повноваження адвоката підтверджуються Ордером про надання правничої допомоги від 11.07.2023, що було встановлено у судовому засіданні 16.04.2025 (т.1 а.с.161). Щодо зауважень позивачки про неналежне її повідомлення про рух справи у суді, то як видно із матеріалів справи повістки їй направлялися і за фактичним місцем проживання, за адресою зазначеною особисто нею у позові, і за адресою її зареєстрованого місця проживання. Разом з тим, позивачка неодноразово особисто знайомилася із матеріалами справи у суді (т.2 а.с.25, а.с.26, а.с.93) Посилання ОСОБА_1 на те, що судом винесено ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката Гунько О.Ю. без її згоди та згоди її представника, то суд не бере таке до уваги, оскільки приписи ст.212 ЦПК України не вимагають отримання попередньої згоди позивачки чи іншої особи на участь сторони в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Проте, слід ураховувати те, що відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «ДеКуббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 року, «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.
А тому, з огляду на фактичні обставини справи, вище установлені судом, а саме у зв`язку зі сформованою стійкою та сталою недовірою позивачки ОСОБА_1 , яка у неї сформувалася в силу тільки її особистого сприйняття дійсності та норм ЦПК України, слід погодитися з тим, що вона знову ж таки, у силу, відомих лише їй особисто обставин, вважає відсутнім критерій безсторонності по відношенню до неї з боку суду, хоча в дійсності, таких об`єктивних фактів установлено не було. Якими саме суб`єктивними чинниками викликана така недовіра позивача до суду у цій справі, однозначно установити неможливо, однак є дійсним та реальним факт такої недовіри. Ця недовіра породжує у позивачки сумніви в неупередженості судді та враховуючи викладену позицію у заяві про відвід, така недовіра є реальною.
Суд наголошує, що жодний факт, яким створюється, навіть підозра, у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця. Сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.
Для усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді неодноразово вказував і Верховний суд, зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади та указуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.
Враховуючи вищевикладене, з метою виключення ймовірності виникнення припущень щодо зацікавленості судді в процесі розгляду цивільної справи та з метою забезпечення належних умов її розгляду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді Булиги Н.О.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258, 260, 261 ЦПК України, суд
Заяву позивача ОСОБА_1 по відвід судді Булиги Наталії Олександрівни - задовольнити.
Відвести суддю Бобровицького районного суду Чернігівської області Булигу Наталію Олександрівну від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту фактичних шлюбних відносин до реєстрації шлюбу, визнання недійсним та скасування договору дарування, визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку.
Цивільну справу передати до канцелярії Бобровицького районного суду для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Булига