Справа №705/3947/25
2/705/2712/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Обслуговуючий кооператив «житлово-будівельний кооператив №18», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: ОК «ЖБК №18», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Разом із позовною заявоюпозивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що нею подано позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття відповідачкою її квартири. Вона намагалась врегулювати спірні питання мирним шляхом, але їй було відмовлено у вирішенні проблеми, крім того повідомлено, що належна відповідачці квартира АДРЕСА_1 зараз у спішному порядку продається. Вважає, що це робиться абсолютно умисно з метою уникнення цивільно-правової відповідальності її власниці ОСОБА_2 . Тому змушена просити суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення даного цивільного спору по суті.

Просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення даного спору по суті.

На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та подану заяву про забезпечення позову, приходить до наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави .

Згідно із п.п.4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За приписами ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач подав заяву про забезпечення позову одночасно з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому предметом спору є ціна позову складає 95086,60 грн., з яких матеріальна шкода 85086,60 грн., та моральна шкода 10000 грн.

Разом із цим позивач у якості заходу забезпечення позову просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позивач обґрунтовує необхідність арешту майна тим, що вказане майно належить відповідачу по справі, яка не має перешкод розпорядитись даним майном на власний розсуд до вирішення справи в суді. Тобто, метою такого виду забезпечення позову є унеможливити відчуження відповідачем права на майно та запобігти подальшій його реалізації.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, позивач не надає будь-яких обґрунтувань правомірності та співмірності застосування такого заходу забезпечення позову як арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка не є предметом спору та не пов`язана безпосередньо з таким. Крім того, для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам заявником не надані відомості щодо вартості нерухомого майна (квартири), на яке необхідно накласти арешт, станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Також в обгрнтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає про начебто намір відповідача здійснити продаж належної їй квартири АДРЕСА_1 , але будь яких доказів таких намірів не надає, а тому суд розцінює таке посилання як припущенняіснування реальної загрози утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

За встановлених обставин суд вважає, що такий захід забезпечення позову як арешт майна, в даному випадку не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому не вбачає необхідності для його застосування.

Судом перевірено аргументованість заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено існування реальної загрози, що має очевидний та об`єктивний характер, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому слід роз`яснити, що заявник не позбавлений права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді в разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150, 153, 154, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський