Справа № 353/301/25
Провадження № 2/353/263/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мізика С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була зареєстрована в с. Нижнів Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, яка є її матір`ю. Ще за життя, а саме 02.09.2015 року, мати склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла їй. Оскільки вона постійно проживала з матір`ю з моменту свого народження до дня смерті, тому вважала, що спадщину після смерті матері вона прийняла автоматично, хоча вони і були зареєстровані за різними адресами. Вказала, що вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала її тітка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Не дивлячись на різне місце реєстрації, вона та мати проживали разом, вели спільне господарство, вона доглядала за матір`ю, забезпечувала щоденне постійне харчування, догляд побутові потреби, а також медичну допомогу.

Однак, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину, у зв`язку з тим, що нею не підтверджено постійного проживання з матір`ю на день смерті останньої та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Вищевказані обставини позбавляють її можливості офортити спадщину.

Зазначила, що в кінці березня 2025 року вона дізналася про те, що в провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа № 353/1216/24 (провадження № 2/353/102/25) за позовом ОСОБА_2 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_3 (її матері), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому ОСОБА_2 , володіючи інформацією про наявність заповіту, фактичне місце проживання позивача та спадкодавця, та обставини їхнього проживання, не зазначила її як сторону по справі, хоча її інтереси можуть бути порушені, унеможливлюючи при цьому її процесуальні можливості будь-яким чином висловитися щодо предмета спору.

Оскільки щодо спадкового майна наявний спір, тому вона звернулася в суд з позовом та просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.05.2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

29.05.2025 року на адресу суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , надіслала письмові пояснення (а.с. 52-57), разом і підтвердження про направлення їх копії сторонам по справі (а.с. 50, 51), в яких вказала, що вважає позов необґрунтованим, безпідставним, направленим на введення суду в оману, що завдає нищівного удару по принципу верховенства права та цинічно порушує її контитуційні права й законні інтереси, заявлений поза межами строку позовної давності та не підлягає до задоволення у повному обсязі. Вказала, що обставини та мотиви, на яких ґрунтуються позовні вимоги, й докази, якими вони підтверджуються, не відповідають дійсності та є надуманими. Вона являється особою з інвалідністю І групи, потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Її батьком був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками її батька були: ОСОБА_6 , 1939 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , 1940 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , які до дня смерті проживали в житловому будинку по АДРЕСА_2 , що мав статус колгоспного двору. Також до дня смерті у вищевказаному житловому будинку з ними проживала її прабаба ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Її баба ОСОБА_3 була останнім членом колгоспного двору. Позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_5 є рідними сестрою та братом. ОСОБА_1 не була членом колгоспного двору та не мала частки в ньому. Вона від народження була зареєстрована та проживала у будинку за вищевказаною адресою, на час смерті її батька ОСОБА_5 , та на день смерті її дідуся ОСОБА_6 . Відтак вона автоматично прийняла спадщину, яка відкрилася після їх смерті, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, тобто їхніми частками в колгоспному дворі та іншим спадковим майном. Після смерті її баби ОСОБА_3 залишилася спадщина, яку вона прийняла за законом у повному обсязі в порядку представлення свого померлого батька. Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки особи, які б могли автоматично прийняти спадщину, відсутні та які не зверталися у встановлений шестимісячний строк у нотаріальну контору, а відтак інші спадкоємці вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті баби. Її баба ОСОБА_3 заповіту не складала та не посвідчувала. Натомість, долучена ОСОБА_8 до позову копія заповіту, який є нікчемним в силу вимог закону з моменту його так званого посвідчення, оскільки не відповідає вимогам цивільного законодавства та складений не ОСОБА_3 , а іншою особою ОСОБА_9 , уродженкою с. Діброва Тлумацького району. Більше того, у зазначеному заповіті не вказано причини так званого його посвідчення вдома. Таким чином, долучена позивачем копія заповіту не створює жодних правових наслідків та не дає юридичних підстав вважати, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження. ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, допустила власну пасивну поведінку та грубу необережність щодо порядку прийняття спадщини та процедури її оформлення й тому вважається такою, що не прийняла спадщину. Посилання ОСОБА_1 на її постійне проживання зі спадкодавцем не заслуговують на увагу та є нічим іншим, а ніж маніпуляцією задля незаконного заволодіння її спадковим майном. Тлумацька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області не є належним відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. ОСОБА_1 пропустила трьохрічний строк позовної давності, а відтак вважає за необхідне заявити клопотання про застосування судом строку позовної давності. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2025 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Викликано для допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 задоволено. Витребувано із Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України за період з 01.01.2014 року по 01.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Закрито підготовче провадження у даній справі справі. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 30 хв. 05.09.2025 року у приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

07.08.2025 року на електронну адресу суду від Державної прикордонної служби України надійшов лист-повідомлення № 19/63744-25-Вих від 06.08.2025 року (а.с. 116), відповідно до якого у межах повноважень, наданих Адміністрацією Держприкордонслужби, на виконання ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2025 року Головний центр обробки спеціальної інформації не може надати інформацію щодо перетинання державного кордону України у період з 01.01.2014 року по 01.06.2025 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки не зазначено обов`язкового реквізиту «Громадянство» вказаної особи, що унеможливлює проведення її однозначної ідентифікації.

05.09.2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , на електронну адресу суду надіслала заяву-клопотання (а.с. 120), в якому просила повторно витребувати із Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України ОСОБА_1 , вказавши обов`язковий додатковий реквізит щодо громадянства останньої «Громадянка України».

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 року клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , задоволено. Повторно витребувано із Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України за період з 01.01.2014 року по 01.06.2025 року ОСОБА_1 . Копію ухвали надіслано Державній прикордонній службі України для виконання.

09.09.2025 року на електронну адресу суду від Державної прикордонної служби України надійшов лист-повідомлення № 19/71615-25-Вих від 08.09.2025 року (а.с. 139), оригінал якого надійшов на адресу суду 23.09.2025 року (а.с. 140), в якому Державна прикордонна служба України надала суду витребувану ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 року інформацію.

06.10.2025 року на електронну адресу суду третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , надіслала клопотання (а.с. 150), в якому просила витребувати в Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України інформацію щодо виданих паспортів громадянина України для виїзду за кордон з обов`язковим зазначенням дати видачі, номерів та серії документів щодо ОСОБА_1 задля правильної її ідентифікації та отримання повної інформації щодо перетину державного кордону України, оскільки вищевказаний лист-повідомлення Державної прикордонної служби України не містить такої інформації за 2019-2020 роки, а їй достеменно відомо, що ОСОБА_1 у 2019 році та 2020 році також виїжджала за межі України.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів по даній цивільній справі відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мізик С.І. позов підтримав з підстав, зазначених ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак 25.06.2025 року через канцелярію суду подав заяву (а.с. 81), в якій позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечив та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилася, в клопотанні про витребування доказів (а.с. 150) від 06.10.2025 року просила розгляд справи відкласти., однак жодної поважної причини для відкладення розгляду справи не зазначила та з ланого питання не надала підтверджуючих доказів.

Суд, вислухавши думку представника позивача, який наполягав на проведенні розгляду справи у відсутності третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , яка в судове засідання не з`явилася без поважних причин, ухвалив про проведення судового розгляду у відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 які є знайомими та сусідами позивача, та свідок ОСОБА_12 , яка є сестрою позивача, в судовому засіданні ствердили, що знають позивача ОСОБА_1 та знали його покійну матір ОСОБА_3 . Ствердили факт, що позивач ОСОБА_1 з часу народження постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 по день її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, позивач доглядала за матір`ю, забезпечувала продуктами харчування та всім необхідним, проводила похорон матері. Надалі проживає за вказаною адресою.

Вислухавши думку представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлюється у судовому порядку, коли вони безпосередньо породжують юридичні наслідки.

Зважаючи, що встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем безпосередньо пов`язане з вирішенням подальшого спору про спадщину, то даний спір розглядається в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , її батьками вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Згідно копії заповіту від 02.09.2015 року (а.с. 7), зареєстрованого в реєстрі за № 61 (а.с. 8) ОСОБА_3 (мати позивача) на випадок її смерті зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на момент її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (позивач).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/003939446 від 25.03.2025 року (а.с. 10) ОСОБА_1 (позивач) з 03.04.1984 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Нижнівського старостинського округу № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 249 від 24.03.2025 року (а.с. 11) ОСОБА_3 (мати позивача) була постійною жителькою с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою на день її смерті більше ніхто не був зареєстрований. В господарстві без реєстрації постійно проживала однією сім`єю дочка ОСОБА_1 (позивач) по день смерті матері і проживає по даний час. ОСОБА_1 з 1986 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався Нижнівською сільською радою 02.09.2015 року, зареєстрований за № 61.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2024 року (справа № 353/1216/24, провадження 2/353/543/24) (а.с. 12) прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 30 хв. 28.01.2025 року.

ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва по народження (а.с. 58).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України № 9 від 06.03.2024 року (а.с. 59) ОСОБА_5 (батько позивача) народився ІНФОРМАЦІЯ_11 і його батьками були ОСОБА_6 (батько позивача) та ОСОБА_3 (мати позивача).

Згідно виписки з погосподарської книги № 8, виданої Нижнівським старостинським округом № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1161 від 27.11.2024 року (а.с. 60), в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_7 (баба позивача), ІНФОРМАЦІЯ_12 , син ОСОБА_6 (батько позивача), ІНФОРМАЦІЯ_13 , невістка ОСОБА_3 (мама позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук ОСОБА_5 (брат позивача, батько ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_5 (брат позивача, батько ОСОБА_2 ) помер, що підтверджуться копією свідоцтва про смерть (а.с. 61).

Згідно довідки Нижнівського старостинського округу № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 161 від 04.03.2024 року (а.с. 62) у погосподарській книзі № 8 за 1991-1995 роки були внесені відомості про дату народження ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) на території Нижнівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 , та проживання до часу вибуття в м. Івано-Франківськ, а саме 15.03.1994 року.

Згідно виписки з погосподарської книги № 4 (1996-2000 роки), виданої Нижнівським старостинським округом № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 34 від 17.01.2024 року (а.с. 63), в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, станом на 01.01.2000 року були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_3 (мати позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Нижнівського старостинського округу № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1096 від 18.11.2024 року (а.с. 64) ОСОБА_3 , яка померла (актовий запис про смерть № 37 від 15.11.2019 року) була постійною жителькою АДРЕСА_3 . На день її смерті за вказаною адресою не було інших зареєстрованих осіб.

Згідно виписки з погосподарської книги № 4 (2016-2023 роки), виданої Нижнівським старостинським округом № 15 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 35 від 17.01.2024 року (а.с. 65), в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір, станом на 01.01.2020 року не було зареєстрованих осіб.

Відповідно до листа-повідомлення Державної прикордонної служби України № 19/71615-25-Вих від 08.09.2025 року (а.с. 139, 140), наданого на виконання ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 року, ОСОБА_1 (позивач) в період з 08.11.2017 року по 01.06.2025 року перетинала державний кордон України, а саме:

- 16.03.2018 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

- 26.05.2018 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 20.09.2018 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

- 29.10.2018 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 03.08.2021 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

- 28.10.2021 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 13.02.2022 року виїзд пункт пропуску «Краківець»;

- 02.05.2024 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 11.06.2024 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

-11.10.2024 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 29.10.2024 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

- 20.12.2024 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 07.01.2025 року виїзд пункт пропуску «Шегині»;

- 22.03.2025 року в`їзд пункт пропуску «Шегині»;

- 23.04.2025 року виїзд пункт пропуску «Шегині».

Дані відомості також підтверджуються копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_7 (позивач) № НОМЕР_2 , орган, що видав 2625 (а.с. 121-128).

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявою про прийняття спадшини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також не підтверджено факт її спільного проживання як спадкоємця із спадкодавцем ОСОБА_3 (мати позивача) на час відкриття спадщини, що підтверджується листом-повідомленням приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 185/01-16 від 13.07.2020 року (а.с. 9).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент надання відмови у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

Також про факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом із матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини, ствердили в судовому засіданні своїми показами свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

За встановлених в судовому засіданні обставин, доводи ОСОБА_2 (третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору) не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 509/3589/16-ц.

З огляду на вищенаведене заява ОСОБА_2 , яка у справі є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про застосування строку позовної давності, не підлягає розгляду.

Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 є підставними і обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , жителька АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак

Повне судове рішення складено «10» жовтня 2025 року.