ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2257/24Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/603/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу №606/2257/24 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року, ухвалене суддею Ромазан Л.С., дати складення повного тексту не зазначено, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», позивач, апелянт) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 березня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках яких реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1369-5073. Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 18000 грн зі строком кредитування на 300 календарних днів; базовий період - 17 днів; промо % ставка - 1.75 % в день, знижена % ставка 2.50 % в день; стандартна % ставка 2.50 % в день. 25 березня 2024 року між сторонами у такий же спосіб укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1369-5073, згідно із якою позичальнику надано ще додаткові грошові кошти у розмірі 2000 грн. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору у розмірі 20000 грн. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 08.08.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 85880 грн, з яких: 20000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 65880 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26.03.2025 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1369-5073 від 23.03.2024 та додатковою угодою до вказаного договору від 25.03.2024 у розмірі 47760 (сорок сім тисяч сімсот шістдесят) грн.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 1347 (одну тисячу триста сорок сім) грн 10 коп судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт не оскаржує рішення суду в частині стягнутих з відповідача коштів, разом з тим не погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для нарахування відсотків за кредитним договором.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, яким внесено зміни до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, у п.17 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %». Зазначений Закон України прийнятий від 22.11.2023 та набрав чинності 24.12.2023.

Вказує, що оскільки спірний кредитний договір укладено 23.03.2024, тобто в перших 120 днів після набрання чинності зазначеним вище Законом, тому денна відсоткова становить 2.5 %, що і передбачено кредитним договором.

Крім того зазначає, що з метою забезпечення дотримання фінансовими установами вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-IX Національним банком України надано додаткові роз`яснення від 19.02.2024 щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-IX, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки.

Згідно з цими роз`ясненнями, НБУ зазначає, що пунктами 8 та 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі по споживчий кредит зазначається:

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів.

9) денна процента ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Отже, за договорами про споживчий кредит, денна процентна ставка повинна розраховується саме на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору.

Апелянт вважає, що наведені вище законодавчі обмеження щодо денної процентної ставки слід враховувати лише станом на день укладення кредитного договору, однак не впливають на строк дії договору, умови якого є фіксованими, та не є підставою для подальшої зміни цієї денної процентної ставки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Вважає, що суд належним чином дослідив усі обставини справи, дав вірну оцінку доказам та ЗУ «Про споживче кредитування», згідно з яким розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.

Вказує, що він розраховував заборгованість за відсотками саме з урахуванням наведених вище положень Закону.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

23.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1369-5073.

Згідно з умовами даного кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 18000 грн зі строком кредитування на 300 календарних днів; базовий період - 17 днів; промо % ставка -1.75 % в день, знижена % ставка 2.50 % в день; стандартна % ставка 2.50 % в день.

25.03.2024 між сторонами у такий же спосіб укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1369-5073, згідно із якою позичальнику надано ще додаткові грошові кошти у розмірі 2000 грн.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит загальною сумою 20000 грн відповідно до умов укладеного договору.

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 18000 грн та 2000 грн підтверджено наступними доказами:

- договором про відкриття кредитної лінії №1369-5073 від 23.03.2024, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С3843;

- додатковою угодою до договору про відкриття кредитної лінії №1369-5073 від 25.03.2024, яку підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7040;

- довідкою про перерахування суми кредиту;

- листом АТ КБ «Приват банк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року;

- довідкою про перерахування ОСОБА_2 відповідно 23 та 25.03.2024 суми кредиту за кредитним договором №1369-5073 від 23.03.2024 у розмірі 18000 грн та 2000 грн;

- розрахунком заборгованості за вказаним договором, згідно з яким станом на 08.08.2024 загальна заборгованість становить 85880 грн, з яких: 20000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 65880.00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір між сторонами укладено 23.03.2024, тобто після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку, передбаченому ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі не більшому, ніж 1%.

Оскільки, апеляційна скарга подана на рішення суду лише в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, тому в іншій частині рішення суду, колегією суддів не переглядається.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом та не оскаржується сторонами, кредитний договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, а тому вважається укладеним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, невірно застосував Закон України «Про споживче кредитування», що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Так, 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.

Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за процентами в період з 23.03.2024 по 22.04.2024 нараховувалась за відсотковою ставкою 1.75 % та 2.5 %, що не суперечить вимогам вищезазначених норм законодавства та становить 12880 грн.

Разом з тим, за період з 23.04.2024 по 06.08.2024 нарахування за відсотковою ставкою 2.5% є таким, що суперечить пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», оскільки з 23.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1.5%, а тому за вказаний період слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків за користування кредитом з 23.04.2024 по 06.08.2024 (106 днів) * 300 грн (1.5% від 20000 грн) = 31800 грн.

Відтак загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача повинен становити 64680 грн, що складається із 20000 грн розмір заборгованості за тілом кредиту та 44680 грн розмір заборгованості за відсотками.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1369-5073 від 23.03.2024 з 47760 грн до 64680 грн, з яких: 20000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 44680 грн - заборгованість за відсотками.

Посилання в апеляційній скарзі на лист НБУ від 19.02.2024 щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-IX, а саме щодо максимального розміру денної процентної ставки, згідно з яким за договорами про споживчий кредит денна процентна ставка повинна розраховуватися саме на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених на дату укладання такого договору, колегія суддів до уваги не бере, оскільки він не є законодавчим актом, а містить лише рекомендаційний характер.

У зв`язку із зміною судового рішення на користь позивача, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України слід здійснити перерозподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимог позивача задоволені частково на 75%, тому стягнутий з відповідача розмір судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції слід також змінити з 1347 грн до 1816.8 грн.

Незадоволені позовні вимоги судом першої інстанції становлять 38120 грн.

Оскільки апеляційним судом задоволено апеляційні вимоги частково та збільшено суму стягнення за кредитним договором з відповідача на 16920 грн, тобто 44.4%, а тому у відповідній пропорції слід стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що становить 1613.3 грн (44.4% від 3633.60 грн).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1369-5073 від 23.03.2024 з 47760 грн до 64680 грн, з яких: 20000 грн заборгованість за тілом кредиту та 44680 грн заборгованість за відсотками, а також розмір стягнутого з відповідача судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції з 1347 грн до 1816.80 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій у розмірі 1613.30 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді