Справа № 522/8045/25
Провадження 2/522/5186/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

08 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

Свої позовні вимоги, позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбних відносин, ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконанні відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-14226, виданий 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі частини всіх видів заробітку боржника на утримання доньки.

26.01.2005 року Постановою № АВ 956421 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), а саме на 1/5 частину кв. АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджує Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08.08.2011 року, актовий запис № 1286.

Між тим, відповідно Свідоцтва про право власності від 08.08.1993 року (дублікат 11.12.2012 року) зазначено, що квартира АДРЕСА_2 дійсно належить в тому числі й ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної (сумісної) власності.

Так, після смерті батька, позивачка ОСОБА_1 подала до Шостої Одеської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та станом на сьогодні є спадкоємицею ОСОБА_3 (спадкова справа № 740/11), державний нотаріус Вахненко Ю.О.

З метою оформлення спадкового майна, позивачка через свого представника звернулась до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повідомлення про наявність постанови про зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні № В-1/281, яке перебувало у відділі ДВС Приморського районного управління юстиції за виконавчим листом № 2-14226, виданого 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 , та надання можливості ознайомитись із виконавчим провадженням № В-1/281, яке перебувало у відділі ДВС Приморського районного управління юстиції за виконавчим листом № 2-14226, виданого 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 .

Натомість 05.03.2025 року відділом ДВС сформовано відповідь № 42572 про наступне:

Відповідно до Положення автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5: Положення розроблене згідно з вимогами Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», визнає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження- комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існують відомості про внесення запису про арешт, реєстраційний номер обтяження 1643387 від 31.01.2005 року на підставі постанови про арешт АВ 956421 від 26.01.2005 року.

В Електронній системі «Спецрозділ», відомості щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанови про накладення арешту на майно АВ 956421 від 26.01.2005 року, Електронна система не обліковує, так як в період 2005 року не була запроваджена, та процесуальні документи складались державними виконавцями на паперових носіях.

Згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, а саме Розділу 9 п. 9.9, норми якої діяли на день прийняття державним виконавцем рішення, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягали знищенню.

Тому, у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження та інформації про нього в Електронній системі, неможливо здійснити перевірку законності виконавчого провадження на підставі статті 74 Закону України «про виконавче провадження», та встановити правомірність дій державного виконавця.

З урахуванням обставин, викладених у позовній заяві просила суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 16 квітня 2025 року провадження по справі було відкрито. Розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. Призначено підготовче судове засідання для розгляду справи.

Ухвалою від 23 травня 2025 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом та призначити справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 08.07.2025 року представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі просила суд позов задовольнити.

Відповідач та третя особа були відсутні в судовому засідання, про дату та час були повідомлені належним чином.

Відповідач надала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджує Свідоцтво про право власності від 08.08.1993 року.

Також власником зазначеної квартири був її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбних відносин, ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконанні відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції перебував виконавчий лист № 2-14226, виданий 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі частини всіх видів заробітку боржника на утримання доньки.

26.01.2005 року Постановою № АВ 956421 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), а саме на 1/5 частину кв. АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджує Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08.08.2011 року, актовий запис № 1286.

Між тим, відповідно Свідоцтва про право власності від 08.08.1993 року (дублікат 11.12.2012 року) зазначено, що квартира АДРЕСА_2 дійсно належить в тому числі й ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної (сумісної) власності.

Так, після смерті батька, позивачка ОСОБА_1 подала до Шостої Одеської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та станом на сьогодні є спадкоємицею ОСОБА_3 (спадкова справа № 740/11), державний нотаріус Вахненко Ю.О.

З метою оформлення спадкового майна, позивачка через свого представника звернулась до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про повідомлення про наявність постанови про зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у виконавчому провадженні № В-1/281, яке перебувало у відділі ДВС Приморського районного управління юстиції за виконавчим листом № 2-14226, виданого 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 , та надання можливості ознайомитись із виконавчим провадженням № В-1/281, яке перебувало у відділі ДВС Приморського районного управління юстиції за виконавчим листом № 2-14226, виданого 07.09.2004 року Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_3 .

05.03.2025 року відділом ДВС сформовано відповідь № 42572 про неможливість здійснити перевірку законності виконавчого провадження на підставі статті 74 Закону України «про виконавче провадження», та встановити правомірність дій державного виконавця, посилаючись на наступне:

Відповідно до Положення автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року № 2432/5: Положення розроблене згідно з вимогами Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», визнає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження- комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існують відомості про внесення запису про арешт, реєстраційний номер обтяження 1643387 від 31.01.2005 року на підставі постанови про арешт АВ 956421 від 26.01.2005 року.

В Електронній системі «Спецрозділ», відомості щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанови про накладення арешту на майно АВ 956421 від 26.01.2005 року, Електронна система не обліковує, так як в період 2005 року не була запроваджена, та процесуальні документи складались державними виконавцями на паперових носіях.

Згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, а саме Розділу 9 п. 9.9, норми якої діяли на день прийняття державним виконавцем рішення, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягали знищенню.

Судом враховано положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпаний перелік підстав для зняття арешту з майна. Оскільки жодна з підстав не може бути застосована при розгляді Вашого звернення, законодавцем визначено частину 5 ст. 59 зазначеного закону, згідно якої у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 409612528 від 24.01.2025 року, наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження 1643384 від 31012005 року, реєстратор: Перша одеська нотаріальна контора, підстава: постанова, АВ 956421, 26.01.2005, Перший ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі, об`єкт обтяження: інше, 1/5 частина квартири, Заборона, адреса АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 .

Судо робить висновок про те, що, позивачка обмежена можливістю в оформленні належного їй спадкового майна, та як наслідок обмежена в своїх конституційних правах внаслідок наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктив нерухомого майна записів щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , і це перешкоджає їй вільно розпоряджатись власністю. Крім того, остання також обмежена у розпорядженні своєї частки майна.

Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У позиції Великої Палати Верховного суду України у Постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, зазначено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Також суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові КЦС ВС від 12.10.2022 № 203/3435/21 (61-5467св22), про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, суд робить висновок, що ОСОБА_1 є фактично власником квартири АДРЕСА_2 , на її власність накладено арешт у межах виконавчого провадження, яке завершено, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,76,81,259,263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт (реєстраційний номер обтяження №1643384) з квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , накладений постановою АВ 956421, 26.01.2005 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі від 26.01.2005 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт житловий квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , накладений постановою АВ 956421, 26.01.2005 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Першим ВЖВС Приморського РУЮ у м. Одесі від 26.01.2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 16.07.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

08.07.25