Справа № 471/675/25
Провадження №2/471/317/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Прокопчук Н.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № 471/675/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Мірошниченко Олена Василівна діючи в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через підсистему "Електронний суд" звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 2002 року, виданого Братською селищною радою Миколаївської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Квартира отримана в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 09.03.2016 року за №1869. Для того, щоб в повністю розпоряджатися частками, а саме відчужувати, дарувати їх, необхідно виділити частки у спільному сумісному майні, в зв`язку з цим позивачі і звернулись з даним позовом до суду.

Представник позивача до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 2002 року, виданого Братською селищною радою Миколаївської області ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Квартира отримана в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (а.с.11-12).

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ст. 370 ЦК України, вважаючи, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У відповідності дост.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачами.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток, що є у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/3 частці кожному квартири АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Судові витрати залишити за позивачами.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_2 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.. 354 ЦПК України.

Суддя Гукова І. Б.,