Справа № 2-1635/11
Провадження № 6/761/556/2025
УХВАЛА

03 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.

за участю секретаря Біловус Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання начальника відділу Жовтоводського-Пятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кірейцева Олександра Сергійовича про визначення (виділення) розміру частки у праві спільної сумісної власності, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2025 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із поданням про визначення (виділення) розміру частки у праві спільної сумісної власності, відповідно до якого просив суд виділити 1/2 частку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із приватної спільної сумісної власності, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна №12728926.

Подання обгрунтовано тим, що на виконанні у Жовтоводсько-Пятихатському відділі державної виконавчої служби у Кам?янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-1635/11 виданий 15.11.2013, Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» заборгованості сумі 1 570 184,52 грн.

Надалі державним виконавцем 04.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, а також вчинялись заходи щодо виявлення майна боржника.

Станом на 19.03.2025 р. рішення суду залишається не виконаним, оскільки боржником в добровільному порядку не виконується, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду.

Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року призначено справу за поданням до розгляду у судовому засіданні на 14 год. 30 хв. 15.04.2025 року, яке в подальшому було відкладено для повідомлення учасників справи.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Дослідивши матеріали подання та надані докази, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних мотивів.

На виконанні у Жовтоводсько-Пятихатському відділі державної виконавчої служби у Кам?янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-1635/11 виданий 15.11.2013, Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» заборгованості сумі 1 570 184,52 грн.

Державним виконавцем 04.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, а також направлені запити до Державної прикордонної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової служби України, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 не перетинав державний кордон, відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді на запит від Державної податкової служби України боржник отримував доходи від Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТРУБПЛАСТ" за період 3 квартар 2024 року.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за боржником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано майно, з формою власності: «приватна спільна сумісна»: а саме: будинок загальної площею 45,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, вказане майно також зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до актового запису про народження №25 від 09.08.1983 року є матір?ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 19.03.2025 р. рішення суду залишається не виконаним, оскільки боржником в добровільному порядку не виконується, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц (ЄДРСРУ № 87393444) зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна;у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Встановивши, що на момент звернення заявника до суду із поданням про визначення частки майна боржника, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна №12728926 є спільною сумісною власністю, суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання шляхом виділення 1/2 частку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із приватної спільної сумісної власності, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна №12728926.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-260, 353, 354, 443 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання начальника відділу Жовтоводського-Пятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кірейцева Олександра Сергійовича про визначення (виділення) розміру частки у праві спільної сумісної власності, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", боржник - ОСОБА_1 - задовольнити.

Виділити 1/2 частку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із приватної спільної сумісної власності, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна №12728926.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА