Справа № 199/4369/25
(2/199/3166/25)
16 липня 2025 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра, в складі:
головуючого судді - Кошлі А.О.,
секретаря судового засідання Кахикало А.С.
представника позивача ОСОБА_1
відповідача 3 ОСОБА_2
представника відповідача 3 Пацков М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Дніпро заяву представника відповідача 3, адвоката Пацкова Миколи Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 199/4369/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (відповідач-1), ОСОБА_5 (відповідач-2), ОСОБА_2 (відповідач - 3) про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру, -
10.07.2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла заява представника відповідача 3, адвоката Пацкова Миколи Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 199/4369/25, з тих підстав, що при ухваленні судового рішення від 04.07.2025 року не вирішено питання про стягнення з позивача на користь відовідача-3 витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що при ухваленні рішення суду по справі № 199/4369/25 не вирішено питання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні адвокат Пацков М.Л. та ОСОБА_2 заяву підтримали, зазначили, що було сплачено 7000,00 грн. за надану правову допомогу в даній справі.
Представника позивача просив відмовити в ухваленні додаткового судового рішення з підстав викладених у поясненнях від 11.07.2025 року. Відповідачем не надано належних доказів на оплату витрат.
Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.
В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа № 199/4369/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (відповідач-1), ОСОБА_5 (відповідач-2), ОСОБА_2 (відповідач - 3) про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру.
16.05.2025 року представником відповідача-3 подано до суду відзив на позов, в якому зазначено про те, що витрати відповідача-3 на правову допомогу склали 7000,00 грн., які просить покласти на позивача. Надано договір про надання правової допомоги від 06.05.2025 року яким визначено розмір гонорару адвоката на рівні 7000,00 грн. та квитанцію від 06.05.2025 року про сплату ОСОБА_2 гонорару в розмірі 7000,00 грн., що також підтверджено в судовому засіданні.
Рішенням суду від 04.07.2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (відповідач-1), ОСОБА_5 (відповідач-2), ОСОБА_2 (відповідач - 3) про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру було відмовлено. Вказаним рішенням не вирішено питання судових витрат.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати за надану професійну правничу (правову) допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Між тим, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи відсутність заяви сторони позивача про зменшення судових витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати на правничу допомогу відповідача-3 підлягають стягненню з позивача в повному розмірі 7000 грн.
Заява сторони позивача щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового судового рішення з тих підстав, що адвокатом не надано відомостей в якій організаційній формі ним здійснюється діяльність як ФОП чи як самозайнята особа, не має для суду значення, так як на даній стадії судом оцінюються відомості щодо понесених витрат на правову допомогу особою (відповідачем-3), а не порядок оприбуткування та відображення бухгалтерських відомостей особою адвоката.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -
Заяву представника відповідача 3, адвоката Пацкова Миколи Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 199/4369/25 задовольнити.
Ухвалити по справі № 199/4369/25 додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 7000,00 грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 16.07.2025 року.

Суддя А.О. Кошля