Справа № 523/7827/25
Провадження №2/523/4333/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру, про припинення трудового договору,

УСТАНОВИВ:

30 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру, про припинення трудового договору № 21 від 09 грудня 2013 року, укладеного між сторонами та зареєстрованого Артемівським міським центром зайнятості, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 04 лютого 2022 року у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2013 позивачка уклала з ФОП ОСОБА_2 безстроковий трудовий договір, за яким на неї покладалися обов`язки продавця продовольчих товарів. З 19 липня 2019 року позивачка перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустці по догляду за дитиною.

04 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність, але не оформила припинення трудових відносин. У зв`язку з чим позивачці відмовлено у наданні статусу безробітного, вирішити питання у добровільному порядку відповідачка відмовила.

07 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.

В матеріалах справи є клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки її зареєстроване місце проживання на території України невідомо, 11 січня 2023 року вона знялася із обліку внутрішньо переміщених осіб за її заявою.

Третя особа - Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру свого представника у судове засідання не забезпечила, із клопотаннями до суду не зверталася, письмових пояснень не надавала.

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивачки вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 травня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

09 грудня 2013 ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 безстроковий трудовий договір № 21 між працівником і фізичною особою. Відповідно до умов вказаного трудового договору на позивачку покладалися обов`язки продавця продовольчих товарів. Трудовий договір зареєстрований Артемівським міським центром зайнятості 09 грудня 2013 року за № 0.

З 19 липня 2019 року позивачка перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустці по догляду за дитиною. Заяви про припинення трудових відносин з відповідачкою вона не писала.

04 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За відомостями Міністерства соціальної політики України ОСОБА_2 стала на облік внутрішньо переміщених осіб і з 11 січня 2023 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 . За власною заявою 11 січня 2023 року вона знялася з обліку.

Проте відповідачка не вчинила дій щодо оформлення припинення трудових відносин з позивачкою та зняття трудового договору з реєстрації у центрі зайнятості.

На звернення ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу зареєстрованого безробітного, оскільки вона перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 .

За відомостями позивачки у добровільному порядку оформити припинення трудового договору та зняти її з реєстрації у центрі зайнятості відповідачка не моє можливості.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України, в редакції станом на час укладення трудового договору між сторонами, передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24-1 КЗпП України в редакції станом на час укладення трудового договору між сторонами, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у прядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

За ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (статті 40, 41).

Статтею 40 КЗпП України, в редакції на час припинення підприємницької діяльності відповідачки, передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, Бахмутська міська територіальна громада з 13.12.2023 відноситься до переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України.

Відповідно до пункту 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням навідповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.

Пунктами 9, 10 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру

зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про зняття трудового договору з реєстрації, зробленого у книзі реєстрації трудових договорів, робить на трьох, а в разі відсутності працівника - на двох примірниках трудового договору запис.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою-підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

За загальним правилом зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору

можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення

трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та

найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості,

підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Отже судом встановлено, що відповідачка, припинивши підприємницьку діяльність, не вчинила необхідних дій, зокрема, щодо внесення відповідного запису до трудової книжки позивачки та зняття трудового договору з реєстрації в центрі зайнятості, сама позивачки не виявляла бажання до припинення трудових відносин, тому трудові відносини між сторонами фактично припинилися на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наразі позивачка позбавлена можливості зняти з реєстрації трудовий договір № 21 між працівником і фізичною особою від 09.12.2013 та не може скористатися державними гарантіями у сфері зайнятості населення та реалізувати свої конституційні права, інакше, ніж на підставі рішення суду про припинення трудового договору.

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру, про припинення трудового договору задовольнити.

Визнати трудовий договір № 21 між працівником і фізичною особою від 09 грудня 2013 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та працівником ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований Артемівським міським центром зайнятості 09 грудня 2013 року за № 0, припиненим з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) з 04 лютого 2022 у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Рішення є підставою для зняття з реєстрації трудового договору № 21 між працівником і фізичною особою від 09 грудня 2013 року, зареєстрованого Артемівським міським центром зайнятості 09 грудня 2013 року за № 0 у центрі зайнятості.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя