Справа № 342/300/25
Провадження № 2/342/337/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому №33 від 13.02.1989. Оригінал свідоцтва у спадкодавця відсутній. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 не зареєстроване. Для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 була виділена земельна ділянка площею 0,25 га. Згідно технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 203 600 грн.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.01.2015 ОСОБА_5 склав на користь позивача заповіт, яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району, зареєстрований у реєстрі за №1.

З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я., де за його заявою була заведена спадкова справа № 60/2020. 07 травня 2020 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні батькові земельні ділянки.

З постанови приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. від 14.03.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину за заповітом на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспний двір без визначення розміру часток двору, а також через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

З виписки ОКП «Коломийське МБТІ» вбачається, що спадкове житлове господарство було зареєстроване як колгоспний двір.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність». Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 . Ніхто з даних осіб не звертався за виділом своєї частки у колгоспному дворі.

На день смерті ОСОБА_5 разом з ним був зареєстрований та проживав його син позивач ОСОБА_1 . Отже, відповідно до приписів ст.1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті батька за заповітом.

Мати позивача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На день її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_5 та син позивач ОСОБА_1 .

За заявою позивача про прийняття спадщини за законом після смерті матері приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. була заведена спадкова справа № 59/2020. 07 травня 2020 року позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на належні мамі земельні ділянки.

Спадкове житлове господарство обліковувалося як колгоспний двір та належало батькам позивача. Після смерті батьків позивач прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове житлове господарство та через реєстрацію господарства, як колгоспний двір, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 . Станом на 15 квітня 1991 року (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві проживали та були зареєстровані: голова домогосподарства ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .

Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав шістьом членам колгоспного двору по 1/6 частині кожному.

ОСОБА_1 , як члену колгоспного двору, належить 1/6 частка.

ОСОБА_6 , як члену колгоспного двору, теж належала 1/6 частка. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На день її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 , які, будучи спадкоємцями першої черги за законом, успадкували належну ОСОБА_6 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_5 , як члену колгоспного двору, теж належала 1/6 частка. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15.01.2015 ОСОБА_5 склав на користь ОСОБА_1 заповіт, яким розпорядив йому все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району, зареєстрований у реєстрі за №1. На день його смерті разом з ним був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 претендує на 3/6 (1/2) частки спадкового житлового будинку.

Позивачі за зустрічним позовом для того, щоб мати змогу розпорядитися на власний розсуд своїми частками у колгоспному двору, розташованому по АДРЕСА_1 , повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно.

Ухвалою суду від 13.05.2025 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 19.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 адвокат Левенець Л.В. 15.07.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача-відповідача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, при вирішенні вимог за зустрічним позовом покладаються на розсуд суду.

Відповідачі-позивачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зустрічному позові просили судовий розгляд справи (підготовче та судові засідання) проводити без їх участі на підставі поданих письмових документів, при вирішенні первісного позову покладаються на розсуд суду.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 11446 від 30.01.2025, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 187 за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.02.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 33 від 13.02.1989.

Копією додатку № 1 до рішення виконкому № 1 від 17.01.1989 «Про оформлення права власності окремих дворів громадян та колгоспних дворів на житлові будинки» та копіями витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , - колгоспний двір.

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату.

Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Згідно копій витягів з погосподарських книг Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, виданих Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради, членами колгоспного двору, розташованого по АДРЕСА_2 , у 1986-1990, 1991-1995 роках були: голова сім`ї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Станом на 15.04.1991 у господарстві, що розташоване по АДРЕСА_1 були зареєстровані: голова домогосподарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується довідкою № 15-55, виданою 05.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З наведеного слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні.

Член колгоспного двору ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 54 роки у с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 21.11.2012, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2012 виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Оскільки ОСОБА_6 померла після ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею були зареєстровані: чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується довідкою № 15-64, виданою 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкодавець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були подружжям свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 05 січня 1977 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 05 січня 1977 р.

Родинні відносини між позивачем-відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як сином та батьком, матір`ю стверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16 травня 1987 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 18 від 16 травня 1987 р.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , також є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 1 від 11 січня 1977 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11 січня 1977 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 12 травня 1984 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, відповідач-позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , також є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , актовий запис № 10 від 12 травня 1984 р.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_6 , виданого 21 березня 1981 р. Росохацькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 від 21березня 1981 р.; свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , виданого 26 грудня 2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у зв`язку із одруженням змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », актовий запис № 2127 від 26 грудня 2003 р.

ОСОБА_6 заповіту не вчиняла, що стверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60103153, виданої 05.05.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є: її чоловік ОСОБА_5 , сини: позивач-відповідач ОСОБА_1 , відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та дочка - відповідачка-позивачка ОСОБА_4 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 судом не встановлено.

Із копії спадкової справи № 59/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., вбачається, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи спадкоємцями першої черги за законом, спадщину після смерті матері ОСОБА_6 не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Чоловік спадкодавця ОСОБА_5 та син - позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом, 05.05.2020 подав приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району та належали спадкодавцю. Йому приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. 07.05.2020 видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 510, № 511 та за № 512, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,1465 га, кадастровий номер :06:001:0031; 0,4996 га, кадастровий номер :06:002:0055; 0,5959 га, кадастровий номер :03:002:0275, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 102047, ІФ № 103031, ІФ № 100836.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6 входить також 1/6 (2/12) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй, як члену колишнього колгоспного двору.

Чоловік спадкодавця ОСОБА_5 та син - позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємці першої черги за законом, в рівних частках успадкували вищезгадану частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що становить по 1/12 частці.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 14.03.2025 подав приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій ОСОБА_6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Однак, приватний нотаріус Стефурак Н.Я. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 на частку житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та у зв`язку з тим, що померлій належала тільки частка в житловому будинку, яка конкретно не визначена.

ОСОБА_5 , прийнявши спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом, до нотаріуса за видачею йому свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно спадкодавця не звертався.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦПК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За заповітом, посвідченим 15 січня 2015 р. секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 1, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів своєму синові ОСОБА_1 , 1987 р.н., та своїй дочці ОСОБА_4 , 1981 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 57251249 (номер в реєстрі нотаріальних дій 1), що стверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60103213, виданої 05.05.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 64 роки у с. Прикмище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 23 вересня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 23 вересня 2015 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Оскільки ОСОБА_5 помер після ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року.

На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з ним був зареєстрований син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що стверджується довідкою № 15-65, виданою 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Із копії спадкової справи № 60/2020, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я., вбачається, що відповідачка-позивачка ОСОБА_4 , будучи спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті батька ОСОБА_5 не прийняла, оскільки не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

05.05.2020 відповідачка-позивачка ОСОБА_4 подала приватному нотаріусу Стефурак Н.Я. заяву, де зазначила, що вона є спадкоємцем за законом після смерті її батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , проте спадщину в установлені законом строки не прийняла, на неї не претендує і претендувати не буде, звертатися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини не буде, не заперечує проти видачі свідоцтв про право на спадщину на ім`я сина спадкодавців ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Цього ж дня відповідачка-позивачка ОСОБА_4 подала приватному нотаріусу Стефурак Н.Я. заяву про відмову від спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , вказавши, що спадщину в установлені законом строки не прийняла, на неї не претендує, звертатися до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини не буде, відмовляється від своєї частки у спадщині в користь брата ОСОБА_1 .

Суд визнає дані заяви неналежними доказами відмови відповідачки-позивачки ОСОБА_4 від прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 в корись брата ОСОБА_1 , оскільки заяви подані нотаріусу з порушенням строку, визначеного ч.1 ст.1273 ЦК України.

Оскільки відповідачка-позивачка ОСОБА_4 не прийняла спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , тому, відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування на заповідане їй спадкове майно одержали сини спадкодавця: позивач-відповідач ОСОБА_1 , відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємці першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи спадкоємцями першої черги за законом на майно, яке було заповідане ОСОБА_4 , спадщину після смерті батька ОСОБА_5 не прийняли, оскільки постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Отже, право на спадкування на все належне спадкодавцю ОСОБА_5 майно одержав позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 , заповідану ОСОБА_1 , та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Того, хто пережив подружжя, у померлого немає.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , прийнявши спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом, 05.05.2020 подав приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району та належали спадкодавцю. Йому приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. 07.05.2020 видано три свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 513, № 514 та за № 515, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,1465 га, кадастровий номер :06:001:0030; 0,3223 га, кадастровий номер :06:002:0054; 0,5941 га, кадастровий номер :03:002:0274, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 102046, ІФ № 103030, ІФ № 100835.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 3/12 (1/4) частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , 2/12 (1/6) якої належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/12 частки успадкована ним після смерті дружини ОСОБА_6 , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно ОСОБА_5 не оформив.

14.03.2025 позивач-відповідач ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. заяву про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну померлому ОСОБА_5 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Однак, приватний нотаріус Стефурак Н.Я. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2025 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 на частку житлового будинку, що знаходиться за вищевказаною адресою, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та у зв`язку з тим, що померлому належала тільки частка в житловому будинку, яка конкретно не визначена, що стало підставою звернення позивача-відповідача до суду з даним позовом.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого 30.01.2025, вбачається, що житловий будинок споруджено/реконструйовано в 1971 році, господарські будівлі та споруди в 1980, 1983, 1985, 1987 роках.

Ринкова вартість житлового будинку літ. «А» загальною площею 50,9 кв, житловою площею 23,4 кв, господарських будівель та споруд, що розташований за вищевказаною адресою, станом на 17.03.2025 становить 203 600 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

Для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , виділена земельна ділянка площею 0,2500 га, про що свідчить довідка № 15-66, видана 12.02.2025 Росохацьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004, державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 418984283, сформованої 21.03.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, 15.02.1989 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області. Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, його дружині ОСОБА_6 , відповідачам-позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та позивачу-відповідачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 (2/12) кожному, як членам колишнього колгоспного двору. Вищезгадане свідоцтво втрачено.

ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті дружини ОСОБА_6 1/12 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , однак до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на дану частку спадкового майна не звертався. Крім того, йому належить 2/12 (1/6) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 3/12 (1/4) частки.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом успадкував після смерті матері ОСОБА_6 1/12 частки, як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 успадкував 3/12 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , та фактично став власником, однак через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та через те, що померлим належала тільки частка у даному житловому будинку, яка конкретно не визначена, немає можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на дані частки нерухомого майна.

Крім того, позивачу-відповідачу ОСОБА_1 належить 2/12 (1/6) частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить 6/12 (1/2) частки.

Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 правомірно набули право власності кожен на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем-відповідачем ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач-відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- представник позивача-відповідача адвокат Левенець Леся Василівна, адреса робочого місця адвоката: вул. Героїв Євромайдану, буд.6, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 .

Повний текст судового рішення складено 23.07.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.