КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8340/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Київ

Справа № 363/48/25

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Котлярової І.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - визнано неподаною та повернуто заявникові.

Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Фесун Н.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Зазначає, що на адресу позивача та його представника не надходила оскаржувана ухвала про усунення недоліків позовної заяви, в матеріалах справи наявний конверт, повернений до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, при поданні позовної заяви представником позивача на виконання вимог ЦПК України, було зазначено про наявність у нього зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС, а також вказано ідентифікаційний код, але в систему «Електронний суд» ухвала представнику позивача не надсилалась. За таких обставин, суд першої інстанції не мав жодних правових підстав повертати позовну заяву, адже копію ухвали про необхідність усунення недоліків не було отримано позивачем та його представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 12 лютого 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 07.01.2025 року була направлена судом позивачу на адресу для листування зазначену в позовній заяві. Згідно поштового повідомлення, позивач не отримав копію ухвали та вона повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Недоліки, які були зазначені в ухвалі суду позивачем не усунуті та позивач не цікавиться провадженням у справі. Таким чином, позивачем не виправлено недоліки у встановлений законом термін. У зв`язку з чим, посилаючись на ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. про визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків терміном 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не містить викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині визнання договорів купівлі-продажу та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень недійсними, як і не містить нормативно-правового обґрунтування для визнання їх недійсними, враховуючи, що у задоволенні позову зокрема, про визнання недійсним рішень Новосілківської сільської ради про вилучення земельної ділянки, наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та затвердженні проекту із землеустрою відмовлено. Також, позивачем не наведено жодних обґрунтувань, що саме скасування оспорюваних договорів купівлі-продажу призведе до відновлення його порушених прав.

Відповідно до супровідного листа від 07 січня 2025 року, копія ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року направлялась судом на поштову адресу, зазначену позивачем у позовній заяві (а.с.22).

В матеріалах справи є конверт, повернений до суду 29 січня 2025 року з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.23).

Відповідно до частини 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч. 5 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Порядок вручення судових повісток та судових рішень встановлено ст. ст. 128, 272 ЦПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 272 ЦПК України).

Тобто, підтвердженням належного повідомлення учасника справи про ухвалу про надання строку для усунення недоліків є розписка з поміткою про дату вручення.

Повертаючи позовну заяву позивачу ухвалою від 12 лютого 2025 року з підстав неусунення недоліків, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення копії ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року позивачу ОСОБА_1 або його представнику.

На поштовому повідомленні (конверті), що були адресовані судом ОСОБА_1 за його місцем проживання - АДРЕСА_1 , причиною невручення судової кореспонденції зазначено - закінчення терміну зберігання.

Однак, за змістом ч.6 ст. 272 ЦПК України, що узгоджується з ч.8 ст. 128 ЦПК України, наявність поштової відмітки «за закінченням терміну зберігання» не є підтвердженням вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та не вважається належним повідомленням сторони про процесуальні дії відповідного суду.

При цьому, суд першої інстанції не вжив передбачених процесуальним законом заходів щодо повторного надсилання позивачу копії ухвали про залишення позову без руху або іншим способом, передбаченим законом, з метою належного повідомлення позивача про постановлення судом ухвали про необхідність усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, в позовній заяві від 06 січня 2025 року представником позивача зазначено одним із засобів зв`язку - електронний кабінет представника позивача ОСОБА_2 в системі «Електронний суд», однак суд першої інстанції цими засобами зв`язку для повідомлення ОСОБА_1 про прийняте судове рішення не скористався.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, що приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування учасника справи. Повернення кореспонденції суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Отже, за відсутності даних про отримання ОСОБА_1 копії вказаної ухвали, а також відомостей того, що позивач був обізнаний про її постановлення, при наявності у представника позивача електронного кабінету в системі «Електронний суд», висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України є необґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви є обґрунтованими.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 або його представником копії ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 07 січня 2025 року.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374 - 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 12 лютого 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.