Провадження № 22-ц/802/619/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Карпук А. К., Матвійчук Л. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом.

Покликався на те, що вони з відповідачем ОСОБА_4 з 16 листопада 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року. Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких позивач, згідно з судовим наказом, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 16 вересня 2024 року, на користь відповідача сплачує аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття.

Позивач також вказував, що він є військовослужбовцем, має достатнє грошове забезпечення, з огляду на що, вказаний розмір аліментів, встановлений судовим наказом, є значно більшим за прожитковий мінімум, визначений законом на одну дитину та ставить батька у нерівне становище з матір`ю, що нівелює законодавчий припис про їх спільний обов`язок матеріально утримувати дітей.

Крім того зазначав, що під час проходження військової служби погіршився стан його здоров`я, тому він несе додаткові витрати на постійні медичні огляди, профілактику та лікування. Для успішного виконання бойових завдань змушений за власні кошти придбавати дороговартісне спорядження та засоби захисту. Також, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки.

Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_3 просив суд зменшити встановлений судовим наказом розмір аліментів на утриманні малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і стягувати з нього на користь відповідача ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2025 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, встановлений судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_7 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, прийнятим судом без повного з`ясування всіх обставин справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, не було надано належну правову оцінку встановленим обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, які не свідчать про погіршення матеріального стану позивача, у зв`язку із чим у суду першої інстанції не було жодних підстав для зменшення розміру аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, взявши до уваги погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_3 , а також те, що розмір аліментів на малолітніх дітей, визначений судовим наказом, враховуючи розмір заробітної плати останнього як військовослужбовця, значно перевищує законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, вважав, що розмір аліментів - 1/6 частки від суми офіційного доходу платника на місяць відповідатиме критеріям розумності та пропорційності, не становитиме надмірний тягар для позивача та забезпечуватиме рівень життя дітей, достатній для їхнього фізичного, інтелектуального і соціального розвитку.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а. с. 10, 11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано (а. с.12, 13).

Також встановлено, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_7 було вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь останньої аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2024 року та до досягнення дітьми повноліття. (а. с. 14).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_7 04 жовтня 2024 року уклала шлюб із ОСОБА_9 , який зареєстровано Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1109, після чого змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а. с. 64).

Як вбачається з копії довідки № 730 від 26 лютого 2024 року позивач ОСОБА_3 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 , з жовтня 2022 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та постановою ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травма, поранення, контузії, каліцтва) йому встановлений діагноз: комбінований остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз грудного поперекового відділів хребта, кила міжхребцевого диску Тh8-Тh9, протрузія диску L4-L5 з больовим синдромом та незначним порушенням функцій, деформуючий артроз обох колінних суглобів І ст. з незначним порушенням функції. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби (а. с. 17).

Також з копії довідки № 15745, виданої 19 липня 2024 року ТОВ «Медичний Фактор», встановлено, що у позивача наявний діагноз - функціональні розлади шлунково-кишкового тракту, у зв`язку з чим останній потребує періодичних оглядів (раз в 1-2 місяці), проведення лабораторних аналізів, УЗД, комп`ютерної томографії, ренгенографії і спеціальних досліджень. Обов`язковим є дотримання спеціальної дієти, нормалізація харчування, лікування мінеральними водами, застосування лікарських препаратів. Протягом 2 років кожного другого місяця обов`язковою є фізіотерапія звичайна та апаратна фізіотерапія, в особливості: гальванізація, ампліпульстерапія, діадинамотерапія, дарсонвалізація, магнітотерапія, ультразвукова терапія, синглентно-киснева терапія (а. с.16).

З приєднаної до матеріалів справи копії довідки про грошове забезпечення та інші доходи № 41/17081 від 29 вересня 2024 року, виданої військовою частиною НОМЕР_2 позивачу ОСОБА_3 слідує, що розмір його доходу за період з березня 2023 року по серпень 2024 року становить - 892982 грн 09 коп., що в середньому дорівнює 49610 грн 10 коп. на місяць. Отже, розмір аліментів, які сплачує позивач на користь відповідача на утримання малолітніх дітей за судовим наказом, в середньому становить - 16536 грн 70 коп. щомісячно, а саме по 8268 грн 35 коп. на одну дитину (а. с. 15).

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8 статті 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України).

Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Як передбачено частинами 1-3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23, 17 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 ЦПК України (стаття 160 ЦПК України).

За положеннями пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов?язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, при видачі судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину судом не враховуються обставини, які на підставі статті 182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Обґрунтовуючи свої вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, позивач ОСОБА_3 зазначав, що під час проходження військової служби значно погіршився стан його здоров`я, у зв`язку з чим останній змушений нести додаткові витрати на медичні огляди, лікування та реабілітацію. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду належні та допустимі письмові докази, яким була дана правова оцінка місцевим судом під час прийняття рішення.

З огляду на вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, задовольнивши позов частково, врахував погіршення стану здоров`я позивача, а також рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своїх дітей, та виходячи з принципів розумності й справедливості, зробив правильний висновок про наявність підстав для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини від заробітку (доходу) позивача, які підлягають стягненню з останнього на користь відповідача на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними повноліття.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Доводи, наведені представником відповідача в апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді