Дата документу 30.06.2025
Справа № 316/1623/17
Провадження № 2-в/334/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Новікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сухової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про відновлення втраченого провадження на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2025 року про відновленнявтраченого судового провадження у цивільній справі №316/1623/17 за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,-

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2025 у цивільній справі №316/1623/17 постановлено ініціювати розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження по справі №316/1623/17 за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки.

18.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження, призначено вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази, відомості з електронної автоматизованої системи документообігу Енергодарського міського суду Запорізької області, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 (зі змінами) введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Згідно переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російської федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року №376 територія розташування Енергодарського міського суду Запорізької області є тимчасово окупованою в межах якої збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль.

Відповідно ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Енергодарського міського суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності за Дніпровським районним судом м. Запоріжжя.

З врахуванням того, що територія м. Енергодар Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, є підстави вважати, що судове провадження у цій справі є втраченим.

Відповідно до статей 488 та 489 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом. Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

У даному випадку ініціатива про відновлення втраченого судового провадження належить Дніпровському районному суду м. Запоріжжя.

Суд при вирішенні питання про відновлення судового провадження враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

З доповідної записки головного спеціаліста Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2025, вбачається, що в обліково-статистичній картці даної справи в АСД Енергодарського міського суду Запорізької області вбачається.

«19.10.2017 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.10.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.10.2017 р.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.12.2017 р. відкрито продовжено розгляд справи, слухання відкладено на 17.01.2018 р.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2018 року позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька АЕС» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки в сумі 3679,22 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00грн.

Рішення набрало законної сили 17.02.2018 року. Всі електронні копії судових рішень направлені до ЄДРСР.

Додатково надає інформацію, зазначену в обліково-статистичній картці цієї справи АСД Енергодарського міського суду Запорізької області:

-у вкладці «Апеляційний розгляд» інформація щодо подання апеляційної скарги по цій справі та направлення справи до апеляційного суду відсутня;

-у вкладці «Касаційний розгляд» інформація щодо подання касаційної скарги по цій справі та направлення справи до касаційного суду - відсутня;

-у вкладці «Інші відомості» зазначено, що Енергодарським міським судом Запорізької області був виданий виконавчий лист від 17.01.2018 р. Виконавчий лист отримано стягувачем 14.03.2018 р.»

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Вищевказані копії судових рішень отримані з електронної автоматизованої системи документообігу Енергодарського міського суду Запорізької області.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що вказані судові рішення є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд вважає, що вони підлягають відновленню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.488-491, 493, 494, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Відновити втрачене судове провадження №316/1623/17 в частині ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.10.2017 р., ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.12.2017 р., заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2018 р.,

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.10.2017 в наступній редакції:

«Справа № 316/1623/17

Провадження № 2/316/977/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2017 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського мiського суду Запорiзької областi Вільямовська Н.О., розглянувши позовну заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява вiдповiдає вимогам ст.ст. 119,120, ЦПК України. Відповідно до ст.122 та ст.128 ЦПК України, відповідачу надається пропозиція про надання, в строк до вказаної, дати письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Суд вважає, що проведення попереднього судового засідання у справі не є необхідним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122, 127, 128 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Вiдкрити провадження у справi за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки.

Судове засiдання по справі призначити на 08 годину 00 хвилин 27 жовтня 2017 року.

Копію ухвали, позовної заяви та доданих до неї матеріалів направити відповідачу для можливості у зазначений строк надати своє заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, в іншій її частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Вільямовська»

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.12.2017 в наступній редакції:

«Справа № 316/1623/17

Провадження № 2/316/977/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2017 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського мiського суду Запорiзької областi Вільямовська Н.О., розглянувши матеріали справи за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.10.2017 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначений її розгляд в порядку, визначеному ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Водночас, згідно п.п. 22-29 рішення ЄСПЛ у справі від 28.03.2006 року «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше право доступу до суду не може бути обмеженим таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. При цьому правила регулювання строків мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

Згідно ж усталеної прецедентної практики ЄСПЛ закон повинен бути прогнозованим для учасників провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині у якій вони не встановлюють нових обов`язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

До того ж, відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність справи або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малознаними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вищезазначеними вимогами.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду згідно ЦПК України у порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 3, 19, 274, пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ГПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити розгляд справи за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,- в порядку загального позовного провадження згідно норм нової редакції ЦПК України.

Слухання справи відкласти на 17.01.2018 року на 13-00 годину.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі «Судова влада України» - http://ed.zp.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Вільямовська»

Вважати встановленим зміст відновленого заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2021 в наступній редакції:

«Справа № 316/1623/17

Провадження № 2/316/100/18

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,-

ВСТАНОВИВ:

ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» звернулося до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що наказом № 260 від 28.10.2004 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій електричного цеху. На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 19.04.2017 р. був оформлений наказ № 4488-в від 21.04.2017 р. про надання залишку чергової щорічної відпустки з 01.05.2017 р. по 20.05.2017 р. тривалістю 17 (сімнадцять) календарних днів за робочий рік з 28.10.2016 р. по 28.10.2017 р. Наказом №155-з від 23.05.2017 р. про припинення трудового договору ОСОБА_1 був звільнений з ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за статтею 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням). Оскільки відповідач на дату звільнення одержав щорічну відпустку повної тривалості до закінчення «відпрацьованого» робочого року, то він, згідно з статтею 127 Кодексу законів про працю України, має сплатити на користь позивача 3679,22 грн. заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки в кількості 17 (сімнадцяти) календарних днів, про що зазначено в наказі № 155-з від 23.05.2017р.

В судовому засіданні представник ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» за довіреністю Здрачева О.В. викладені у позові обставини підтвердила та підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими конвертами з відповідною відміткою «за не запитом» (а.с. 48, 49), заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилав.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно Наказу № 260 від 28.10.2004 року ОСОБА_1 прийнято на роботу у ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаді електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій електричного цеху (а.с. 6).

На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 19.04.2017 року був оформлений наказ №4488-в від 21.04.2017 року про надання залишку чергової щорічної відпустки з 01.05.2017 року по 20.05.2017 року тривалістю 17 календарних днів за робочий рік з 28.10.2016 по 28.10.2017 р.р (а.с. 7).

Наказом № 155-з від 23.05.2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням (а.с. 8).

Відповідно до ст.ст.74,75 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки»: У разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування, передбачене частиною першою цієї статті, не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв`язку з: 1) призовом або прийняттям (вступом) на військову службу, направленням на альтернативну (невійськову) службу; 2) переведенням працівника за його згодою на інше підприємство або переходом на виборну посаду у випадках, передбачених законами України; 3) відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, а також відмовою від продовження роботи у зв`язку з істотною зміною умов праці; 4) змінами в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників; 5) виявленням невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, що перешкоджають продовженню даної роботи; 6) нез`явленням на роботу понад чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлено більш тривалий термін збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні; 7) поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 8) направленням на навчання; 9) виходом на пенсію.

Не провадиться відрахування із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у разі смерті працівника.

Статтею 127 Кодексу законів про працю України також передбачено право власника підприємства проводити відрахування із заробітної плати при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки.

Відрахування із заробітної плати працівника для покриття його заборгованості підприємству за дні відпустки, надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, провадиться за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2007 р. №9/13/133-07 «Щодо виплати грошової компенсації за частину щорічної відпустки», за необхідності відшкодування шкоди з працівника, що звільнився, роботодавець має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди до суду.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про відпустки», ст.ст.12,81,141,263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, , поточний рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) заборгованість за невідпрацьовані дні відпустки в сумі 3679,22 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: