Справа № 727/8387/25
Провадження № 2/727/2168/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 липня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Терещенко О.Є., ознайомив-шись з позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соловйов Дмитро Ігорович, до ОСОБА_2 , треті особи без само-стійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення фак-ту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Соловйов Д.І., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та пе-ребування на утриманні неповнолітньої дитини.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, неви-знаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юри-дичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керува-тися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими мірку-ваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здій-снюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчи-ненням нею процесуальних дій.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, по-даним відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом ви-падках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на влас-ний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, неви-знаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на поперед-ження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивіль-ного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того ре-зультату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, неви-знання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/ 180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 33.2), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 58), від 3 серпня 2022 року у справі № 910/9627/20 (пункт 8.45)).

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним як батьком неповноліт-нього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України.

Статтею 141 Сімейного кодексу України проголошено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обо-в`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розір-вання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини визначені статтями 150, 151 Сімейного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклу-ватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин 1, 2, 3 та 4 статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого части-ною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окре-мо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не пе-решкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвід-ченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Частиною 4 статті 15 Сімейного кодексу України передбачено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосу-вання наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є самостійною підставою для позбавлення бать-ківських прав.

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, обсяг батьківських прав мо-же обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існу-вання (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиня-ється.

Оскільки у Сімейному кодексі України визначено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, то в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про по-збавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження то-го, що один із батьків самостійно виконує їх.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само, як визначена ч. 1 ст. 15 Сімейного кодек-су України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місце-вого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли від-повідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

В той же час, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про вста-новлення факту самостійного утримання та виховання дітей батьком, не посилається на положення законодавства, зокрема Сімейного кодексу України, які б передбачали мож-ливість такого способу захистів інтересів дітей, як встановлення факту самостійного утримання та виховання дітей батьком, не висуває позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав матері дитини, оскільки в даному випадку мається на увазі наявність спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим за-лученням органу опіки та піклування (частини 4, 5 статті 19 СК України). Саме такі способи захисту прав і інтересів дитини та позивача передбачені Сімейним кодексом України та є належними способами захисту.

Разом з тим, вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог пунктів 4), 5) частини 3 статті 175 ЦПК України щодо змісту позовних вимог зазначення спо-собу захисту прав та інтересів, який не суперечить закону та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обста-вини.

Крім того, у порушення вимог частини 5 статті 177 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (зокрема, щодо невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків).

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджають відкриттю провадження у цивільній справі.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Ко-дексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ух-валу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної зая-ви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260, 352-354 ЦПК України,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Со-ловйов Дмитро Ігорович, до ОСОБА_2 , треті особи без самостій-них вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини - залиши-ти без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній части-ні ухвали протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо пере-стануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Є.Терещенко