ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2755/25 Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22-ц/819/750/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Кутурланової О.В.

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач Херсонська окружна прокуратура, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської обласної прокуратури, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Кузьміної О.І. в м. Херсоні, дата складення повного рішення 22 травня 2025 року, у справі за позовом Херсонської окружної прокуратури, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

У березні 2025 року Херсонська окружна прокуратура, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради, звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління освіти Херсонської міської ради матеріальну шкоду, заподіяну незаконним призупиненням дії трудових відносин та виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 49 024,5 грн, заробітної плати у розмірі 33 500 грн та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 20 850 грн, а всього 103 374,5 грн, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Позов обґрунтований наступним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2023 року у справі № 521/7207/23 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_1 , Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, вказаним рішенням був скасовано наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за №5 "Про призупинення дії трудових відносин"в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_2 . Також було стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по 01.02.2023 в розмірі 13400 грн, заробітну плату в розмірі 33500 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн.

Судове рішення було мотивовано тим, що порушено порядок відсторонення ОСОБА_2 від роботи, що суперечить вимогам трудового законодавства. За таких обставин вимоги про визнання незаконними та скасування наказу №5 від 30.12.2022 судом задоволені.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.06.2024 року у вказаній справі №521/7207/23 було частково задоволено скаргу адвоката Білої Тетяни Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_2 , на зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року. Так, вказане рішення суду першої інстанціїбуло змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат на правничу допомогу. А саме, було стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по 14.08.2023 в розмірі 49 024,5 грн та витрати понесені на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 17100 грн та в апеляційній інстанції 3750 грн. Постанова Одеського апеляційного суду від 13.06.2024 у справі №521/7207/23 набрала законної сили з дня її прийняття, 13.06.2024.

Таким чином, вказав позивач, є доведеним встановлений судом факт видання в.о. директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради ОСОБА_1 вказаного наказу від 30.12.2022 за №5 "Про призупинення дії трудових відносин"в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_2 з порушенням вимог трудового законодавства.

На виконання рішення суду від 13.06.2024 Управління освіти Херсонської міської ради 11.09.2024 та 26.12.2024 виплатило грошові кошти на загальну суму 103 374,5 грн, яка відповідно до платіжних доручень складається з: 39 464,36 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 26 967,50 грн заробітної плати; 17 100 грн витрати на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції та 3 750 грн витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Також, в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2023 зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу обрахований судом без віднімання сум податків та зборів.

На рахунок ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на користь ОСОБА_2 нарахований єдиний соціальний внесок на середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10 785,29 грн.

Зазначений вище незаконний наказ щодо призупинення трудових відносин із ОСОБА_2 виданий виконувачем обов`язків директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В.

Зважаючи на те, що призупинення дії трудового договору із ОСОБА_2 було із порушенням закону, що встановлено рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 , яка видала зазначений наказ, винна у завданій шкоді, що заподіяна виконавчому органу місцевого самоврядування у зв`язку з оплатою працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заробітної плати та витрат на правничу допомогу і несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії.

Отже, шкода завдана Управлінню освіти Херсонської міської ради незаконним призупиненням дії трудових відносин з ОСОБА_2 підлягає стягненню з ОСОБА_1 у сумі 103 374,50 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що ОСОБА_1 як в.о. директора Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради 30.12.2022 року видала наказ № 5, яким було призупинено трудові відносини з ОСОБА_2 вказала, що наказ про звільнення або переведення ОСОБА_2 на іншу посаду ОСОБА_1 не видавала.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 травня 2025 року було відмовлено у задоволені позову про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 103 374,5 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов не ґрунтується на вимогах закону, так як п.8 ст.134 КЗпП України не передбачає відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації винною особою у разі незаконного призупинення трудових відносин з працівником, а лише у разі незаконного звільнення чи незаконного переведення працівника. При цьому суд послався на положення п.8 ст.134, ст.237 КЗпП України.

На вказане судове рішення Херсонською обласною прокуратурою, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради, подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення нового рішення про задоволення позову. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначив, що суд не прийняв до уваги висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.05.2025 по справі № 758/4178/22, в якій, розглядаючи справу про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказав, що: "у КЗпП України відсутня норма права, яка б у цій ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, оскільки це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим, з урахуванням положень статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України". Як не врахував і висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.05.2025 по справі № 947/25850/23, відповідно до якого "частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)". Відтак, як вказав скаржник, при вирішенні справи суд повинен був на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини, а на підставі ч.4 ст.263 ЦПК України врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своєму відзиві адвокат Кравчук Тетяна Миколаївна, яка діє від імені відповідачки ОСОБА_1 , просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

При цьому погодилася з висновками суду першої інстанції і вказала, що висновки Верховного Суду у справі № 758/4178/22 та № 947/25850/23, на які посилається апелянт, стосуються розгляду позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу в частині призупинення дії укладеного трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не стягнення коштів в порядку регресу внаслідок визнання наказу про призупинення дії укладеного трудового договору незаконним. А отже предметом розгляду у вказаних справах були інші правовідносини, відмінні від тих, що були предметом розгляду у цій справі № 766/2755/25.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 15.07.2025 року о 09-20 годині, однак учасники справи, до суду не з`явилися і про причини неявки не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідачка просить розглянути справу за її відсутності. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

Згідно наказу №12 Херсонського закладу дошкільної освіти №23 ОСОБА_2 було прийнято посаду кухара на 0,5 ставки з 15.03.2005року.

Відповідно до наказу №5 Херсонського закладу дошкільної освіти №23 від 30.12.2022 року призупинено трудові відносини з ОСОБА_2 з 30.12.2022р.

За рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2023 року у справі № 521/7207/23 було частково задоволено позов ОСОБА_2 до Управління освіти Херсонської міської ради, ОСОБА_1 , Херсонського закладу дошкільної освіти № 23 Херсонської міської ради, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зокрема, був скасовано наказ Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради від 30.12.2022 за №5 "Про призупинення дії трудових відносин"в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_2 . Також було стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по 01.02.2023 в розмірі 13400 грн, заробітну плату в розмірі 33500 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн.

Судове рішення мотивовано тим, що порушено порядок відсторонення ОСОБА_2 від роботи, що суперечить вимогам трудового законодавства. За таких обставин вимоги про визнання незаконними та скасування наказу №5 від 30.12.2022 судом задоволені.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.06.2024 року у вказаній справі №521/7207/23 було частково задоволено скаргу адвоката Білої Тетяни Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_2 , на зазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2023 року. Так, вказане рішення суду першої інстанціїбуло змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат на правничу допомогу. А саме, було стягнуто з Управління освіти Херсонської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2023 по 14.08.2023 в розмірі 49 024,5 грн та витрати понесені на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 17100 грн та в апеляційній інстанції 3750 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду від 13.06.2024 у справі №521/7207/23 набрала законної сили з дня її прийняття, 13.06.2024 року.

Отже, як правильно вказав позивач, є доведеним встановлений судом факт видання в.о. директора Херсонського закладу дошкільної освіти №23 Херсонської міської ради Синько О.В. вказаного наказу від 30.12.2022 за №5 "Про призупинення дії трудових відносин"в частині призупинення трудових відносин з ОСОБА_2 з порушенням вимог трудового законодавства.

Відповідно до наказу №47 від 30.09.2024 Херсонського закладу дошкільної освіти №23 року відновлено дію трудового договору з 01.10.2024року з ОСОБА_2 , машиністом з прання білизни.

На виконання рішення суду від 13.06.2024 Управління освіти Херсонської міської ради 11.09.2024 та 26.12.2024 виплатило грошові кошти відповідно до платіжних доручень у вигляді: 39 464,36 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 26 967,50 грн заробітної плати; 17 100 грн витрат на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції та 3 750 грн витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Також, в рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2023 зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу обрахований судом без віднімання сум податків та зборів. Тому, утримано обов`язкові платежі, 8 824,33 грн податок на доходи фізичних осіб із середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 6532,5 грн податок на доходи фізичних осіб із заробітної плати та 735,36 грн військовий збір із середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На рахунок ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на користь ОСОБА_2 нарахований єдиний соціальний внесок на середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10 785,29 грн.

Інформації про відшкодування відповідачем у добровільному порядку збитків, завданих у зв`язку із незаконним призупиненням дії трудового договору з ОСОБА_2 , не встановлено.

Відповідно до інформації Управління освіти Херсонської міської ради від 12.12.2024р. № 01-29/78 виплати ОСОБА_2 відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2023 по справі №521/7207/23 проведено з місцевого бюджету Херсонської міської територіальної громади в повному обсязі.

Нормативно-правове обґрунтування

Статтею 136 КЗпП України, передбачено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, зокрема, стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди у судовому порядку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно з ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП України:

--- у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (частина 1);

--- при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина 2).

За ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

Аналогічне положення визначено в ч.1 ст.1191 ЦК України, а саме: особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками"вказано, що, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Аналогічних висновків Верховного Суду містяться у постанові від 12.01.2022 у справі № 161/10391/21.

У п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"(з подальшими змінами) роз`яснено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ч.1 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11.04.1992) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі № 161/6047/16-ц, згідно із якими посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, наданим сторонами характеристикам, довідкам про сплату аліментів тощо. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

На думку суду апеляційної інстанції у цій справі суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позов не ґрунтується на вимогах закону, так як п.8 ст.134 КЗпП України не передбачає відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації винною особою у разі незаконного призупинення трудових відносин з працівником, а передбачає відшкодування такої шкоди лише у разі незаконного звільнення чи незаконного переведення працівника.

Зважаючи на зазначене суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на неврахування судом висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05.05.2025 по справі № 758/4178/22, а також висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29.05.2025 по справі № 947/25850/23. Інакше, на думку скаржника, суд повинен був на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України застосувати закон, що регулює подібні за змістом відносини.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що у даних правовідносинах не підлягають розширеному тлумаченню норми п.8 ч.1 ст.134 та ст.237 КЗпП України, які передбачають відшкодування шкоди підприємству винною службовою особою лише у разі незаконного звільнення чи незаконного переведення працівника і не передбачають таке відшкодування у разі незаконного призупинення трудових відносин з працівником. Адже в такому разі посилюється відповідальність особи, що суперечить ст.57 Конституції України, відповідно до положень якої: кожному гарантується право знати свої права і обов`язки; закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом; закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури, яка діє в інтересах Управління освіти Херсонської міської ради, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 15 липня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова