Провадження №: 2-о/755/110/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

присяжних - Алахвердієва Шіркан І.о., Бакала В.М.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_4 ,

заінтересованої особи в режимі відеоконференції - ОСОБА_5 ,

заінтересованої особи в режимі відеоконференції - ОСОБА_6 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

заінтересованої особи/особи стосовно якої розглядається справа - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, -

у с т а н о в и в:

26.11.2024 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у якій просить визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є рідним онуком ОСОБА_7 . Починаючи з вересня 2022 року стан здоров`я діда заявника значно погіршився, він став дезорієнтованим та загальмованим, у зв`язку із чим в період 01.10.2022-13.10.2022 ОСОБА_7 проходив стаціонарне лікування. У період 16.01.2023-24.01.2023 ОСОБА_7 повторно проходив стаціонарне лікування. В результаті діду заявника був встановлений діагноз: судинна деменція. Оскільки після перенесених хвороб та лікування ОСОБА_7 потребував постійного догляду, з 01.02.2023 року заявник почав надавати своєму діду соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Оскільки стан здоров`я ОСОБА_7 продовжував погіршуватись, з 14.02.2023 року останньому встановлено 2 групу інвалідності. Враховуючи, що після перенесених хвороб ОСОБА_7 став поводити себе дивно (був дезорієнтованим, розмовляв з неіснуючими людьми, бачив вже померлих людей), заявник звернувся до лікаря-психіатра для визначення психічного стану ОСОБА_7 і останньому був встановлений діагноз: судинна деменція, неуточнена, потребує постійного догляду. Внаслідок стану свого здоров`я ОСОБА_7 не може висловлювати свої думки, не розуміє обставин навколо, не може оцінити свої дії та дати оцінку діям інших, не може самостійно себе обслуговувати, страждає на психічні розлади, галюцинації. Оскільки ОСОБА_7 не може сам про себе дбати, з 2023 року заявник цілком та повністю здійснює догляд за своїм дідом. Заявник вказує, що він має добрий стан здоров`я, не має шкідливих звичок, а також не має медичних протипоказань щодо призначення його опікуном. Заявник не перебуває на обліку лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої або непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває, проживає разом зі своїм дідом ОСОБА_7 та фактично здійснює за ним догляд. Заявник є рідним онуком ОСОБА_7 , бажає стати його опікуном, має фізичну та матеріальну можливість здійснення опіки над своїм дідом. Інші родичі ОСОБА_7 позбавлені можливості здійснювати функції опікуна.

Ухвалою суду від 03.12.2024 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги призначити адвоката для представлення інтересів ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 29.01.2025 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2025 року залучено до участі у справі заінтересованих осіб.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року задоволено заяви заінтересованих осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про участь в судового засідання в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 22.07.2025 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що він проживає разом зі своїм дідом та здійснює за ним догляд, оскільки ОСОБА_7 не усвідомлює значення своїх дій і його не можна лишати самого. Заявник вказує, що готовий виконувати функції опікуна і фактично вже здійснює догляд за своїм дідом.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що з вересня 2022 року стан здоров`я ОСОБА_7 лише погіршується. У 2023 році ОСОБА_7 переніс повторний інсульт і почались проблеми з психічним здоров`ям, тому заявник здійснює догляд за своїм дідом. У матеріалах справи наявний висновок судової експертизи, який вказує на те, що ОСОБА_7 має бути визнаний недієздатним. Заявник є здоровою людиною, до кримінальної відповідальності не притягувався, має бажання бути опікуном, а інші родичі ОСОБА_7 за власними життєвими обставинами не можуть бути опікунами. Одна донька ОСОБА_7 проживає в Чернігівській області, інша має хворих сина та чоловіка, а інші онуки ОСОБА_7 проживають за кордоном.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила суду, що вона не проти аби заявник був опікуном її батька, а сама вона не може виконувати функції опікуна, оскільки проживає в Чернігівській області і її чоловік після перенесеного інсульту потребує догляду.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила суду, що вона не проти аби заявник був опікуном її діда, а сама вона не може виконувати функції опікуна, оскільки проживає за кордоном і на теперішній час не планує повертатись в Україну.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила суду, що вона не проти аби заявник був опікуном її батька, а сама вона не може виконувати функції опікуна, оскільки її чоловік має 3 групу інвалідності, онкохворий, а дитина заінтересованої особи хворіє на астму (важкий перебіг), тому вона здійснює догляд за своїми близькими і не може опікуватись батьком. Крім того, з власним батьком заінтересована особа не проживає.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та пояснив суду, що він не проти аби заявник був опікуном його діда, а сама він не може виконувати функції опікуна, оскільки проживає за кордоном та відносин із дідом не підтримує.

Представник особи стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та додатково пояснив суду, що у ОСОБА_7 є і інші родичі, окрім заявника, але саме заявник має бажання та можливість опікуватись своїм дідом, тому заяву слід задовольнити.

Особа стосовно якої ставиться питання про визнання її недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що заявник ОСОБА_1 ним опікується, не ображає, відносини хороші. ОСОБА_7 нормально ставиться до того аби заявник був його опікуном, призначення іншого опікуна не бажає, оскільки тільки онук ОСОБА_1 йому допомагає.

Представник органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, 13.06.2025 року до суду надійшло клопотання представника органу опіки та піклування про розгляд справи за його відсутності, у якому представник також вказує, що орган опіки та піклування просить задовольнити заяву, визнати ОСОБА_7 недієздатним та призначити ОСОБА_9 опікуном над його дідом, оскільки заявник дійсно доглядає та піклується за своїм дідом, має з ним дружні родинні стосунки, що підтвердилось при особистому відвідуванні представником органу опіки та піклування місця проживання заявника та ОСОБА_7 , про що був складений відповідний акт. Крім того, заявник характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, медичних протипоказань немає.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

За наявними в матеріалах справи медичним документами ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом 2 групи з 14.02.2023 року довічно, потребує стороннього догляду(а.с. 19-23, 25-35, 40-41).

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №351 від 11.03.2025 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим психорганічним синдромом (F07.9 згідно з МКХ-10). Наявний у ОСОБА_7 психічний розлад носить характер стійкого хронічного психічного розладу. ОСОБА_7 за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 159-164).

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_7 недієздатним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним підлягає задоволенню.

При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник є рідним онуком ОСОБА_7 , зареєстрований та проживає з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-18, 53, 79, 83, 140).

Заявник має задовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно, має дохід, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої або непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває (а.с. 42-45, 141-145).

Із матеріалів справи убачається, що заявник фактично здійснює догляд за своїм дідом ОСОБА_7 (а.с. 24, 36-39).

У своїй заяві до органу опіки та піклування від 05.02.2025 року ОСОБА_3 зазначає, що не заперечує аби заявник був опікуном над її батьком ОСОБА_7 , а сама не може виконувати функції опікуна, оскільки проживає в Чернігівській області та її чоловік через стан свого здоров`я потребує догляду, який здійснює ОСОБА_3 (а.с. 141-149).

У своїй заяві до органу опіки та піклування від 07.02.2025 року ОСОБА_4 зазначає, що не заперечує аби заявник був опікуном над її батьком, а сама не може бути опікуном, оскільки має хвору дитину та чоловіка, який через стан свого здоров`я потребує додаткового піклування (а.с. 150-153).

У своїй заяві до органу опіки та піклування від 10.02.2025 року ОСОБА_5 зазначає, що не заперечує аби заявник був опікуном над їхнім дідом, а сама не може виконувати функції опікуна, оскільки з дідом не проживає, не має з ним близьких стосунків, не працевлаштована та не має стабільного доходу (а.с. 154-155).

У своїй заяві до органу опіки та піклування від 03.02.2025 року ОСОБА_6 зазначає, що не заперечує аби заявник був опікуном над їхнім дідом, а сам не може виконувати функції опікуна, оскільки проживає в Польщі та е має змоги і бажання бути опікуном (а.с. 156-158).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10.03.2025 року, в квартирі АДРЕСА_2 фактично проживають дві особи: заявник та ОСОБА_7 . ОСОБА_7 проживає в окремій кімнаті, забезпечений всім необхідним. Житлово-побутові умови задовільні (а.с. 140).

Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 27.03.2025 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 19.03.2025 року, ОСОБА_7 є особою з інвалідністю 2 групи з 14.02.2023 року загального захворювання довічно, страждає психічним захворюванням, не здатний захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. ОСОБА_7 та його онук ОСОБА_1 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира на праві власності належать ОСОБА_7 (2/5 частина), ОСОБА_4 (1/5 частина), ОСОБА_3 (1/5 частина), ОСОБА_1 (1/5 частина). Житлово-побутові умови проживання задовільні. ОСОБА_1 неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над його дідусем ОСОБА_7 немає. ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності на території України не притягується, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшуку не перебуває. Мати кандидата в опікуни та рідна донька ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , не заперечує проти виконання її сином функцій опікуна над ОСОБА_7 та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки проживає в Чернігівській області та здійснює догляд за своїм чоловіком, який переніс операцію на серці і має поганий стан здоров`я. ОСОБА_4 (тітка кандидата в опікуни та донька ОСОБА_7 ) не заперечує проти виконання заявником функцій опікуна над ОСОБА_7 та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки має на утриманні хвору дитину, яка потребує догляду, крім того вона здійснює догляд за своїм чоловіком, який переніс операцію та має поганий стан здоров`я. ОСОБА_5 (сестра кандидата в опікуни та онука ОСОБА_7 ) не заперечує проти виконання заявником функцій опікуна над ОСОБА_7 та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки проживає за іншою адресою, не має з дідусем близьких стосунків, тимчасово не працює, не має стабільного доходу. ОСОБА_6 (двоюрідний брат кандидата в опікуни та онук ОСОБА_7 ) не заперечує проти виконання заявником функцій опікуна над ОСОБА_7 та відмовляється бути опікуном останнього, оскільки постійно проживає в Польщі. Інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном ОСОБА_7 , немає. ОСОБА_7 не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. ОСОБА_1 має бажання та можливість дбати про свого дідуся ОСОБА_7 , створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його належним доглядом та лікуванням. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його дідусем ОСОБА_7 , в разі визнання останнього рішенням суду недієздатною особою (а.с. 124-125, 134-138).

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_7 , зареєстрований та проживає разом з ним, фактично здійснює за ним догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має, до кримінальної відповідальності не притягується, в розшуку не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, має дохід, а також враховуючи особисті стосунки між дідусем та онуком, як близькими родичами, беручі до уваги, що інші родичі ОСОБА_7 не мають бажання та змоги виконувати функції опікуна, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над недієздатним дідусем, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатним дідусем ОСОБА_7 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 294-300, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 39, 41, 55, 56, 58, 60, 62, 63 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна -задовольнити.

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Хомівка, Радомишльського району, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - визнати недієздатним.

Встановити над ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною суд визначає протягом двох років від дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 22.07.2025 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, бул. Івана Котляревського, 1/1, );

Заінтересована особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Заінтересована особа - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Заінтересована особа - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Заінтересована особа/Особа стосовно якої розглянуто справу - ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя -

Присяжні -