н/п 2-др/490/10/25 Справа № 490/2265/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
30 червня 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі - Романової К.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сорочана Єлисея Васильовича про винесення додаткового рішення у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб та заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича про розподіл судових витрат у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб,-
Сорочан Є.В., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про ухвалення судом додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у справі №490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюбі.
Заява обгрунтована тим, що 05.05.2025 року Центральним районним судом м Миколаєва було ухвалене рішення у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, набутого у шлюбі, яким позов задоволено у повному обсязі. Витрати позивача у справі № 490/2265/24 пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката Сорочана Є.В. складають 10 000 грн., що підтверджується наданими стороною позивача документами. Однак, питання щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу судом не вирішено. За такого, представник позивача просив суд ухвалити у справі № 490/2265/24 додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.
Не погоджуючись із наданою заявою ОСОБА_4 , який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про розподіл судових витрат на правову допомогу у справі №490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб.
Заява обгрунтована тим, що Центральним районним судом м. Миколаєва розглянуто цивільну справу №490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюбі. 05.05.2025 р. у справі судом було ухвалено рішення.
Згідно п. 5 Договору про надання професійної правової (правничої) допомоги від 15.04.2025 р. вартість послуг Адвоката, що надаються за цим договором погоджена сторонами у фіксованому розмірі 10 000,00 грн і не залежить від кількості часу який витрачено адвокатом на їх надання. Оплата наданих послуг здійснюється клієнтом шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на рахунок адвоката. Оплата послуг адвоката здійснена Відповідачкою у повному обсязі 17.04.2024 р.
Ухвалою суду від 30.06.2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 30.06.2025 року об`єднано в одне провадження заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича про розподіл судових витрат у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб та заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сорочана Єлисея Васильовича про винесення додаткового рішення у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб. Присвоєно об`єднаним заявам у справі №490/2265/24, номер провадження 2-др/490/10/2025.
Представник позивача адвокат Сорочан Є.В. надав заяву, в якій просив розгляд заяви проводити за відсутності ОСОБА_1 та його представника, вимоги заяви підтримав у повному обсязі.
Представник відповідачки адвокат Ремешевський Є.А. надав заяву, в якій просив розгляд заяви проводити за відсутності ОСОБА_2 та її представника, вимоги заяви про пропорційний розподіл судових витрат підтримав у повному обсязі.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Щодо винесення додаткового рішення про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу.
Судом встановлено, що 05.05.2025 року Центральним районним судом м.Миколаєва винесено рішення у справі №490/2265/24, яким ухвалено наступне.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюбі - задовольнити.
1. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;
2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ;
3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину автомобіля FORD FOCUS 1.6 МТ 2011 року випуску, д/н НОМЕР_2 .
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий розмір у сумі 3 550,66 грн.
Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України)
Згідно положень статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Стороною позивача така заява була зроблена у визначений законом строк, а саме 01.04.2024 року у тексті в новій редакці позовної заяви.
Повний текст рішення суду було виготовлено 05.05.2025 року. Тому докази на підтвердження понесених витрат сторони мали подати до 11.05.2025 року, що є вихідним днем.
У відповідності до ч.3 ст. 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Представником позивача - адвокатом Сорочаном Є.В. заяву про ухвалення додаткового рішення подано через ситсему «Електронний суд» 12.05.2025 року.
За такого, позивачем строк, визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України не пропущений.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги,документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога ОСОБА_1 надавалася на підставі Договору про надання правової допомоги від 20.03.2024 року, укладеного з адвокатом Сорочаном Є.В., відповідно до п.4.1 вказаного договору, розмір та порядок оплати винагороди (гонорару) виконавця встановлюється у Додатку №1 до даного Договору, що є його невід`ємною частиною. В Додатку №1 сторони визначили вартість юридичних послуг (надання правової допомоги) за даним Договором в твердій грошовій сумі 10 000,00 грн.
Відповідно до Акту наданих послуг від 12.05.2024 року загальна вартість послуг, які перелічені в даному Акті складає 10 000,00 грн.
Позивачем сплачено 10 000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору, що підтверджується квитанціями до прибуткового ордеру №3 від 20.03.2024 р. та №5 від 05.06.2024 року.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:
«40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
41. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
45. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
46. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
47. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 13.03.2025 року у справі №275/150/22.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, а також, з огляду на складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає за необхідне заяву про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі та стягнути з останньої на користь позивача 10 000,00 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Щодо вимог заяви про пропорційний розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею судові витрати з іншої сторони.
За такого, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, правові підстави для задоволення заяви про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу відсутні.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 270, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сорочана Єлисея Васильовича про винесення додаткового рішення у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок).
У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Заливчого Ярослава Валерійовича про розподіл судових витрат у справі № 490/2265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, набутого у шлюб - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення виготовлений 30 червня 2025 року.
Суддя Н.П.Черенкова