Номер провадження: 22-ц/813/5054/25
Справа № 495/4751/24
Головуючий у першій інстанції Братків І. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 березня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в обґрунтування якого зазначила, що 17 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Білгород- Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 13. В шлюбі народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23 квітня 2024 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по справі 495/1978/24, за яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх доходів, до досяжності дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що вони з відповідачем разом не проживають, позивач з дитиною мешкають окремо, а саме - офіційно зареєстровані на території Республіки Німеччини.

Відповідач матеріальним забезпеченням сім?ї не займається, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання. ОСОБА_1 не працює, внаслідок збройної агресії РФ проти України вимушена перебувати з дитиною за кордоном, іншого джерела доходів не має, відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Позивач просила суд стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , як матері малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів до досягнення дитиною трьох років. Допустити негайне виконання в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 03 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнив в повному обсязі. Ухвалив проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно. Стягнення аліментів розпочати з 27 травня 2024 року і проводити до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 гривень 20 коп. судового збору.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що малолітній син сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю (позивачкою), позивачка здійснює догляд за дитиною і у зв`язку із цим не працює, вона має право на утримання від колишнього чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходяться малолітня дитина, яка не досягла трьохрічного віку, яка потребує постійного материнського догляду, можливостей відповідача, який добровільно допомогу не надає, суд вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 03.03.2025 по справі № 495/4751/24 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , зазначає, що позивач не знаходиться на території України, а знаходиться за попередніми даними у Німеччині, разом із тим, за законами Німеччини у 2024 році українські біженці в Німеччині отримуватимуть виплати.

Посилається, що позивачем не надано жодних документів на підтвердження того, що позивач не отримує виплати на себе чи на дитину, натомість маються незрозумілі копії документів німецькою мовою, тест яких не зрозумілий.

Стверджує, що відповідач не має фізичної можливості додатково утримувати ще і дружину, яка знаходиться за межами України і отримує там матеріальну допомогу.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.04.2025 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження від 07.04.2025 року отримав 10.04.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 копію ухвали про відкриття провадження від 07.04.2025 року та копію апеляційної скарги отримав 12.06.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 повістку-повідомлення отримав 15.05.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 повістку-повідомлення отримав 12.06.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України та шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України інформації про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді.

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до апеляційного суд надійшла заява про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначено, що представник не може прийняти участь у розгляді справи, оскільки перебуває у відпустці.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 до апеляційного суд надійшла заява про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначено, що представник перебуває у відпустці з 01.07.2025 року по 16.07.2025 року.

Колегія суддів вважає, що зазначені заяви не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, у заявах не наведено обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 , а також не мотивовано необхідність їх безпосередньої явки до суду. Обставини зазначені в заяві про відкладення розгляду справи не є поважними.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників процесу.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що малолітній син сторін по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю (позивачкою), позивачка здійснює догляд за дитиною і у зв`язку із цим не працює, вона має право на утримання від колишнього чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходяться малолітня дитина, яка не досягла трьохрічного віку, яка потребує постійного материнського догляду, можливостей відповідача, який добровільно допомогу не надає, суд вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити таке.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони 17 січня 2023 року зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис №13.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №74 від 15 лютого 2023 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року справа № 495/1978/24 (провадження 2/495/1559/2024) на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_4 , тимчасово не працює, перебуває з дитиною за кордоном в Республіці Німеччина.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини 1 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Частинами 2, 4 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 80 СК України).

Згідно зі статтею 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Верховний суд у постанові від 13 червня 2019 року у справі № 201/2097/17 (провадження № 61-26230 ск 18) вказав, що у частинах другій та четвертій статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Відповідно до матеріалів справи відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка здійснює за нею постійний догляд, та позбавлена можливості працювати у зв`язку з цим, а відтак потребує матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів, які б свідчили про неможливість відповідачем сплачувати аліменти та доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин, до суду першої інстанції надано не було, встановивши необхідні умови задля виникнення права у позивача (матері малолітньої дитини) на утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що батько ОСОБА_2 може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 з дитиною знаходяться в Німеччині, в якій передбачені виплати для біженців, та які, на думку скаржника, отримує ОСОБА_1 , колегія суддів вважає необґрунтованими та належим чином не підтвердженими, крім того вони не є підставою для скасування законного й справедливого рішення суду, оскільки ці обставини були предметом дослідження під час розгляду справи, а у силу частини четвертої статті 84 СК України ці обставини не позбавлять права позивача на утримання.

Таким чином, з огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та не дають підстав для висновку про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов