Справа №567/899/25
Провадження №2/567/410/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

В Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів звернулася ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.04.2015 року у справі №567/332/15-ц шлюб між ними був розірваний. Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 02.11.2020 року у справі №567/1041/20 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 року та досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що на даний час їхній спільний син продовжує проживає з нею та перебуває на її утриманні, та аліменти, які стягуються з відповідача не забезпечують реальних потреб дитини, які зросли. Вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.Просить врахувати, що з народження сина на даний час зросли його потреби.

Зазначає, що на її утриманні знаходиться одна спільна з відповідачем дитина та з метою дотримання та найефективнішої реалізації прав їхнього сина, змушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на 1/4 частку від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 29.05.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу). Вказав, що 19.12.2019 року він уклав новий шлюб з ОСОБА_1 , від якого вони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що малолітня донька ОСОБА_4 знаходиться на його утриманні, зареєстрована та проживає разом з ним та дружиною в АДРЕСА_1 .

Вважає, що зазначені ним обставини повинні бути взяті до уваги при визначенні судом частки його заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Вважає запропонований позивачкою до стягнення з нього розмір аліментів у розмірі 1/4 частці всіх видів його заробітку (доходу) є завищеним та поставить у скрутне матеріальне становище його малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка отримає у такому разі матеріальне утримання у меншому розмірі ніж неповнолітній син, що буде несправедливо та недобросовісно по відношенню до його малолітньої доньки.

Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), буде розумним, справедливим та добросовісним розміром аліментів, який зможе матеріально підтримати неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і разом з цим не поставить у скрутне становище його теперішню сім`ю, та саме у цій частині ним визнаються позовні вимоги ОСОБА_1 .

Вказав, що він, як батько, цілком усвідомлює свій обов`язок матеріально забезпечувати сина, аліменти сплачує в повному обсязі, заборгованості зі сплати аліментів не допускає.

Водночас вказав, що батько і мати мають рівні обов`язки щодо дитини, відтак вважає, що його участь у матеріальному утриманні їхнього спільного неповнолітнього сина повинна бути співмірною до розміру матеріальної участі позивачки.

При цьому зазначив, що позивачка не надала суду жодного доказу який би свідчив про розмір її матеріального утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, вказав, що з 16 червня 2025 року він звільнений з роботи, про що свідчить наказ директора ТОВ «ДОВІ Логістик» № 11-к від 16.06.2025 р. На даний час новим місцем роботи він себе не забезпечив, відтак тимчасово не працює, доходу немає.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2008 року, який на даний час розірваний відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.04.2015 року у справі №567/332/15-ц, яке набрало законної сили 25.04.2015 року (а.с.7).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.07.2009р. встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та його батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02.11.2020 року у справі №567/1041/20 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10).

З витягів з реєстрів територіальної громади від 05.05.2025 року №2025/005774084 та №2025/005774951 позивачка ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4, 6).

Згідно розрахунку заборгованості Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції №11031 від 06.05.2025 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, відповідно до виконавчого листа станом на 06.05.2025 року складає 5 688 грн. (а.с.11).

Судом встановлено, що з 19 грудня 2019 року відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 зареєстрованому Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 19.12.2019 р. (актовий запис № 133) (а.с. 29).

Від даного шлюбу відповідач має малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 81 від 06.04.2021 р.), про що свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 07.04.2021 р. (а.с.30).

Малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться на утриманні відповідача, зареєстрована та проживає разом з ним та його новою дружиною ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 418/01-17-25 від 18.02.2025 р. (а.с.31).

Крім того, відповідно до наказу директора ТОВ «ДОВІ Логістик» № 11-к від 16.06.2025 р. з 16 червня 2025 року ОСОБА_2 звільнений з роботи (а.с.32).

Згідно довідки Острозького відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №13687 від 11.06.2025 р. станом на 11.06.2025 року аліменти ОСОБА_2 сплачуються в повному обсязі, заборгованість відсутня (а.с.33).

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України та ст.51 Конституції Україн, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями статті 27 Конвенції "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.91, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина на користь позивачки визначено судом в розмірі 1 500 грн. щомісячно.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні зміни розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що кожен з батьків є рівним в обов`язку утримання дітей.

За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків.

З рішення Острозького районного суду Рівненської області від 02.11.2020 встановлено, що під час його ухвалення відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований не був, регулярного та стабільного доходу не мав.

Крім того при зміні способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться його малолітня донька від другого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вважає доведеним, що запропонований позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів у 1/4 частці всіх видів його заробітку (доходу) є завищеним та може поставить у скрутне матеріальне становище малолітню доньку відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котра отримає у такому разі матеріальне утримання у меншому розмірі, ніж його неповнолітній син, що буде несправедливо та недобросовісно по відношенню до малолітньої доньки.

Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде розумним, справедливим та добросовісним розміром аліментів, який зможе матеріально підтримати неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і разом з цим не поставить у скрутне становище сім`ю відповідача.

Спільна дитина сторін проживає разом з матір`ю, відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

Крім того, суд вважає, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та не продовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, розмір аліментів на дитину, який стягується відповідно до рішення суду з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітнього сина. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивачка не має можливості забезпечити сина в повній мірі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. У ч.1 ст.192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду, передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, повинен вирішити спір.

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Острозького районного суду Рівненської області №567/1041/20 від 02.11.2020 року є недостатньою для належного забезпечення його потреб, а тому вважає за необхідне їх розмір змінити та стягувати з відповідача на утримання дитини 1/6 частину від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, однак є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

Суд вважає, що відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком, не має встановленої групи інвалідності, тому може виконувати обов`язок по утриманню свого неповнолітнього сина, що вказує на обґрунтованість позову.

Зважаючи, що на даний час стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у більшому розмірі, ніж 1 500 грн. щомісячно і це не призведе до значного погіршення його майнового стану, а тому суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача та враховуючи те, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна малолітня дитина - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02 листопада 2020 року у цивільній справі № 567/1041/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, та стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 липня 2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.