Провадження № 2/369/4400/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участі

представника позивача Цибенка О.В. ,

представника відповідача Вітліної М.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 369/19047/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2024 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Позов обґрунтовує тим, що 18 червня 2009 року між мною, ОСОБА_3 (надалі Позивач), та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Родомишльського району Житомирської області, актовий запис № 7.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №1648 складений 29 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №2776 складений 09 грудня 2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Оскільки спільне життя між Позивачкою та Відповідачем не склалося, подружні відносини між ними були припинені через різні характери, погляди на життя та інтереси.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2024 року (копія додається) було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Після розірвання шлюбу Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти проживають разом з Позивачкою, але її доходів на утримання дитини не вистачає.

Взаємної згоди щодо участі батька у вихованні та утриманні дітей сторонами не досягнуто, оскільки Відповідач відмовляється спілкуватися, а тому Позивачка вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою про стягнення аліментів.

Позивачці відомо, що останнє офіційне місце роботи Відповідача ТОВ «Триплекси, водій, його місячна заробітна плата складає приблизно 60000 гривень. Крім того, Відповідач має інші неофіційні джерела доходів.

Позивачка, використовуючи вищевказане право, просить суд стягнути з Відповідача аліменти на утримання обох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. щомісячно, оскільки це буде відповідати принципу розумності та справедливості.

На підставі зазначеного позивачка просила суд стягнути з Відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10000,00 грн. (десяти тисяч гривень 00 копійок), а також неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 10000,00 грн. (десяти тисяч гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття.

18.11.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито спрощене позовне провадження (з викликом сторін) по справі.

11.03.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив, у якому він зазначив наступне.

У Відповідача відсутня фінансова можливість сплачувати щомісячно аліменти у сукупному розмірі 20 000 грн. На підтвердження цього суду надається довідка форми ОК-5, відповідно до якої середній заробіток Відповідача за 2024-2025 роки становить близько 9 000 грн. (найбільша сума доходу була в січні 2024 року - 20 651,72 грн., однак починаючи з лютого 2024 року дохід знизився до 8 000 грн. - 14 607,93 грн.).

Заявлений розмір аліментів є необґрунтованим, так як до матеріалів справи Позивачем не долучено достатньо доказів про розмір доходів Відповідача, а натомість наявний реальний дохід Відповідача є недостатнім для сплати аліментів у заявленому розмірі. В разі задоволення позовних вимог сплата аліментів в сукупному розмірі 20 000 гривень перевищуватиме дохід Відповідача.

Також, звертаємо увагу, що Позивачем не доведено жодними доказами, що вона витрачає на утримання дітей щомісяця сукупно 20 000 гривень, що значно перевищує прожитковий мінімум на дитину.

На підставі зазначеного відповідач просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1598 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття, та стягнути з Відповідача на користь Позивача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1281,50 грн починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення шестирічного віку та в розмірі 1598 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з дня досягнення шестирічного віку і до повноліття відповідно, а судові витрати покласти на Сторони в рівній мірі.

18.04.2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Цмбенка О.В. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.07.2025 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Цибенко О.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні 11.07.2025 року представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Вітліна М.О. просила суд задовольнити позов частково з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 29.08.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 1648. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 09.12.2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 09.12.2020 року складено відповідний актовий запис № 2776. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2024 року у справі № 369/285/24 ухвалено розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та громадянкою України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований 18 червня 2009 року, про що виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 18 червня 2009 року складено відповідний актовий запис №7 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , видане 18 червня 2009 року виконавчим комітетом Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. 1 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України.

При цьому суд виходить з того, що судом встановлено, що сторони у справі є розлученими, сторони є батьками дітей.

При визначенні розміру аліментів суд виходить із встановлених обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним чоловіком, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Серед іншого суд враховує стан здоров`я позивачки, матеріальне становище кожної дитини та платника аліментів, наявність грошового зобов`язання у відповідача, вік кожної дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Стороною позивача до суду також надані підтвердження сплати позивачем щомісячної орендної плати у розмірі 13 500,00 грн, понесення позивачкою витрат на дитячий садочок за період з червня 2024 року по січень 2025 року у загальному розмір 16 027,00 грн, витрат на одяг у загальному розмірі 17 469,00 грн.

Однак, суд зазначає, що рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Згідно Довідки встановленої форми ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 25.02.2025 року, ОСОБА_4 за період 2024 року мав сукупний дохід 126 780,13 грн, а у 2025 році за січень 2025 року - 8 000,00 грн.

Позивачем не надано доказів на підтвердження можливості сплачувати відповідачем аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме в розмірі 10 000,00 грн, а також неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття.

Так, позивачем не доведено, що матеріальне становище відповідача дозволить йому сплачувати аліменти у розмірі який просить позивачка.

Крім того, суд враховує перебування на утриманні відповідача матері з інвалідністю 2 групи.

Так, згідно довідки від 03.02.2025 року № 111 виданої Великорацьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він здійснює утримання особи з інвалідністю 2 групи, а саме мами ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Вказана особа з інвалідністю не має інших працездатних осіб на території Радомишльської територіальної громади, зобов`язаних відповідно до Закону її утримувати.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, виходячи з принципів розумної достатності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 15.11.2024 року і до повноліття дитини дитиною та стягнувши з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 15.11.2024 року і до повноліття дитини дитиною.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При цьому суд враховує, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» становить з 3 196, 00 гривні.

В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання.

Суд доходить висновку, що при встановлених у цій справі обставинах, розмір аліментів у сумі 3 500,00 гривень щомісячно для кожної дитини є достатнім.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

При зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 89, 141, 247,259 ч.6, 263-265, 268 ч.6, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 15.11.2024 року і до повноліття дитини дитиною.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 15.11.2024 року і до повноліття дитини дитиною.

У задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОККП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко