ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2685/24 Номер провадження 22-ц/814/2787/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і апеляційною скаргою адвоката Чолана Михайла Васильовича, представника ОСОБА_2 , на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 09:48:17 (07.04.2025) до 08:21:11 (16.04.2025); дата виготовлення повного тексту судового рішення 16 квітня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 9 742,44 грн 500 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що в рамках кримінального провадження № 0000375 від 20.07.2021 (справа № 531/2505/21) встановлено, що 20.07.2021 близько 14:30 ОСОБА_2 наніс три удари кулаком лівої руки в область голови Дерполюку В.К., внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу розладу здоров`я.

Вироком Машівського районного суду Полтавської області від 20.04.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ч.1 ст.112 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на два роки із застосуванням ст. 75 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.01.2024 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу.

Протиправними злочинними діями відповідача, позивачеві завдано матеріальні шкоди у сумі 9 742,44 грн, які складають витрати на придбання лікарських засобів, а також моральну шкоду, яку позивач оцінив у 500 000 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоди у розмірі 9 742 (дев`ять тисяч сімсот сорок дві) грн і моральну шкоду у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги коротко викладені фактичні обставини справи і наголошується, що кошти на лікування, що стягнуті судом - це кошти, витрачені тільки на першому етапі лікування.

Стверджується, що суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, не врахував висновків експерта № 1249, що долучені у справу, і не навів обгрунтованих аргументів, чому ці висновки були відхилені судом, натомість суд поклався на голослівні заперечення відповідача проти визначеного у позові розміру моральної шкоди. При цьому, у рішенні суд навів характеристику позивача, якої не існує у висновку експерта.

Суд не взяв до уваги, зокрема те, що позивач є пенсіонером, не врахував поведінку відповідача, який не вжив жодних заходів для добровільного відшкодування шкоди, завданої злочином.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 судом не отримано.

В апеляційній скарзі адвокат Чолан М.В., представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції у частині задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди зменшити розмір відшкодування до 30 000 грн.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд значно завищив розмір компенсації за завдану моральну шкоду, оскільки не взяв до уваги усі обставини справи, зокрема суд не звернув уваги на те, що з дня спричинення шкоди позивачу минуло чотири роки, а у висновку експерта, на який посилається позивач, зазначено, що останній звільнився з роботи через погіршення стану здоров?я, тобто проблеми із здоров?ям були у позивача до подій липня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість її доводів, просить ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Стверджується, що апеляцій на скарга не містить обгрунтованих доводів, які б спростовували висновки експерта № 1249, апеляційна скарга містить неправдиві відомості, зокрема щодо стану здоров?я позивач.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Машівського районного суду Полтавської області від 20.04.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України за фактом нанесення ним умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_1 (а.с.4-7).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31.01.2024 року вищевказаний вирок суду першої інстанції скасований, ОСОБА_2 передано на поруки трудовому колективу (а.с.8-11).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої палати Касаційного кримінального суду від 31.07.2024 року ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін (а.с.12-15).

У зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдана матеріальна шкода, яка виразилася у затратах, пов`язаних з лікуванням (а.с.24-59). Розмір витрат на лікування позивача склав 9 742,44 грн і такий розмір визнається та не оспорюється стороною відповідача, підтверджений наданими суду письмовими доказами.

Згідно висновку експерта № 1248-1249 від 28.02.2023 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи орієнтовний розмір компенсації за завдані ОСОБА_1 моральні страждання надається у таких варіантах: від 0 мінімальних заробітних плат до 162 мінімальних заробітних плат (а.с.16-24).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав душевних страждань, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача.

Суд врахував конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності і визнав за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн - такий розмір буде відповідати вимогам розумності та справедливості та є адекватним нанесеній моральній шкоді.

Рішення суду першої інстанції оскаржується обома сторонами виключно у частині вимог про відшкодування моральної шкоди, факт завдання позивачеві моральної шкоди відповідачем не заперечується, обидві сторони спору не погоджуються виключно із розміром шкоди, яка визначена судом першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року (справа № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат ( див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Ті, обставини, які суд першої інстанції встановив, вплинули на обґрунтування ним розміру присудженого позивачу відшкодування.

Крім того, призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду (див. постанову Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року (справа № 462/6463/16-ц) викладений такий висновок щодо врахуванням судом висновку експертизи у справах про відшкодування моральної шкоди.

«При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Разом з цим суд не може обґрунтовувати своє рішення лише висновком експертизи.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня

2022 року у справі № П/811/4240/14.»

У цій справі позивач обгрунтовує розмір моральної шкоди, якої він зазнав внаслідок неправомірних (кримінально караних) дій відповідача висновком судової психологічної експертизи № 1248-1249 від 28 лютого 2023 року (т.1 а.с.16-24).

Оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст.110 ЦПК України, апеляційний суд враховує таке.

Експерт, аналізуючи досліджувану ситуацію, матеріали кримінального провадження, бесіду з підекспертним, зробив висновок, що у матеріалах кримінального провадження містяться суперечливі відомості щодо динаміки, обстановки та обставин подій, що сталися 20 липня 2021 року.

Експерт зазначив, що висновки у цій частині психологічного дослідження мають вірогідний характер. На момент проведення судової психологічної експертизи відсутня правова оцінка дій ОСОБА_2 , що обумовлює застосування орієнтовного коефіцієнта Fv; наявність суперечливої інформації щодо діяльності ОСОБА_1 зумовлює застосування варіантів коефіцієнту Fs. У підсумку експерт визначив орієнтований розмір компенсації моральної шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок ухвала або постанова про закриття кримінального провадження, лише у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 добровільно перерахував потерпілому усі кошти, визначені вироком суду першої інстанції від 20 квітня 2023 року, на відшкодування майнової і моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу (а.с.9 зворот); ці кошти не були отримані і повернуті ОСОБА_1 23 серпня 2023 року, який у суді апеляційної інстанції пояснив, що його не влаштовує розмір відшкодування, сплачений ОСОБА_2 (55 000 грн), він наполягає на сумі 1 085 400 грн (а.с.10).

Наведена обставина з урахуванням умовності і орієнтовності висновку експерта є істотною, оскільки поведінка учасників спору, у першу чергу винуватця, впливає на визначення розміру компенсації.

Отже, вирішуючи питання про визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, прийняв до уваги обставини справи, істотність вимушених у житті позивача змін, характер, тривалість і обсяг заподіяних йому моральних страждань, врахував поведінку відповідача та з урахуванням вимог розумності і справедливості, обґрунтовано вважав справедливою сумою компенсації заподіяної позивачу моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

В апеляційних скаргах відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і адвоката Чолана Михайла Васильовича, представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2025 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов