Справа № 541/1614/25
Номер провадження 2/541/907/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 липня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

встановив:

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позовної заяви вказував, що позивачеві ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 за її життя належав житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0630 площею 0,25 та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01). Зокрема, житловий будинок належав вказаним особам на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2012 Попівською сільською радою. Розмір частки кожної особи становив . Дане право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП), що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРП від 16.04.2025 №422987091. Земельна ділянка належала вказаним особам на праві спільної сумісної власності на підставі рішення Попівської сільської ради від 28.08.2020. Відповідно розмір часток не визначався. Дане право власності зареєстровано в ДРРП, що підтверджується Інформаційно довідкою з ДРРП від 16.04.2025 №422989268. 09.12.2009 ОСОБА_3 здійснила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, яким на випадок її смерті заповіла усе належне їй майно її сину ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, внаслідок чого відкрилася її спадщина, до складу якої ввійшло перелічене майно. ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 постійно проживав з нею, з огляду на що вважається таким, що прийняв її спадщину. У померлої ОСОБА_3 окрім ОСОБА_1 малися інші спадкоємці за законом першого ступеня, зокрема, її дочка ОСОБА_2 , яка зазначена відповідачкою у цьому позові. Проте, оскільки спадкування майна ОСОБА_3 здійснювалося за її заповітом, будь-які інші особи - спадкоємці за законом, у тому числі ОСОБА_2 , не брали участі у процесі спадкування. За оформленням права на спадщину ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Корбану Є.О. 04.04.2025 приватний нотаріус Карбан О.Є видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаного житлового будинку, що за життя належала ОСОБА_3 . Постановою від 04.04.2025 приватний нотаріус Карбан О.Є відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вказаної земельної ділянки, оскільки за життя вона належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , якими не визначалися розміри її часток у праві власності. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду і просить визнати право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0630 площею 0,25 та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01).

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання (а.с. 25).

Ухвалою суду від 29 травня 2025 року закрито підготовче провадження та розгляд справи призначено на 01.07.2025 року, а також задоволене клопотання позивача про витребування доказів - зобов`язано у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Євгенія Олексійовича (місцезнаходження: вул. Гоголя, буд. 109, м. Миргород, Полтавська обл., 37600) копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлої, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Попівка Миргородського району Полтавської області (а.с. 37).

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Огризков А.А. подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та провести судовий розгляд без його участі та без участі позивача (а.с. 77).

Відповідач в судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести судовий розгляд без її участі, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 76).

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 за її життя належав житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0630 площею 0,25 та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01). Зокрема, житловий будинок належав вказаним особам на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2012 Попівською сільською радою. Розмір частки кожної особи становив . (а.с. 9-10).

Дане право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП), що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРП від 16.04.2025 №422987091. (а.с. 18-19)

Земельна ділянка належала вказаним особам на праві спільної сумісної власності на підставі рішення Попівської сільської ради від 28.08.2020. Відповідно розмір часток не визначався. Дане право власності зареєстровано в ДРРП, що підтверджується Інформаційно довідкою з ДРРП від 16.04.2025 №422989268. (а.с. 11, 20-21)

09.12.2009 ОСОБА_3 здійснила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області, яким на випадок її смерті заповіла усе належне їй майно її сину ОСОБА_1 (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбаном Є.О. заведена спадкова справа №88/2024до складу якої ввійшло перелічене майно (а.с. 43-75).

Позивач ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 постійно проживав з нею, з огляду на що вважається таким, що прийняв її спадщину. У померлої ОСОБА_3 окрім позивача ОСОБА_1 малися інші спадкоємці за законом першого ступеня, зокрема, відповідач (її дочка) ОСОБА_2 . Проте, оскільки спадкування майна ОСОБА_3 здійснювалося за її заповітом, будь-які інші особи - спадкоємці за законом, у тому числі ОСОБА_2 , не брали участі у процесі спадкування.

За оформленням права на спадщину ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Корбану Є.О. 04.04.2025 приватний нотаріус Карбан О.Є видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину вказаного житлового будинку, що за життя належала ОСОБА_3 (а.с. 15)

Постановою від 04.04.2025 приватний нотаріус Карбан О.Є відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вказаної земельної ділянки, оскільки за життя вона належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , якими не визначалися розміри її часток у праві власності. (а.с. 17).

Згідно з вимогами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а згідно вимог ст. 1218, ч. 1 ст. 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За змістом статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності до положень статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власність.

Частина 1 статті 86 Земельного кодексу України передбачає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Пунктом «в» частини 2 та частиною 3 статті 89 ЗК визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно із ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників є не визначеним, це не позбавляє позивача права на виділ частки з майна, що належить йому на праві спільної сумісної власності.

Положенням ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За приписами частин 1 та 2 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, розмір часток позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за її життя у праві власності на земельну ділянку складав по частині.Земельна ділянка належала вказаним особам на праві спільної сумісної власності на підставі рішення Попівської сільської ради від 28.08.2020. Відповідно розмір часток не визначався. Дане право власності зареєстровано в ДРРП, що підтверджується Інформаційно довідкою з ДРРП від 16.04.2025 №422989268.

Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відтак позивач ОСОБА_1 успадкував право власності на частину земельної ділянки, яка за життя належала його матері ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За наведених вище підстав суд вважає, що право позивача на оформлення його прав підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав та інтересів, а тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 355, 368, 369, 370, 372, 1218, 1220, 1225 ЦК України, статтями 86, 89, 120 ЗК України, статтями 2, 4, 10, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0630 площею 0,25 та цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ - 02.01).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Попівка Миргородського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Попівка Миргородського району Полтавської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складене 10 липня 2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська