УХВАЛА

08 липня 2025 року

м. Київ

справа № 487/5163/20

провадження № 61-8255ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 20 червня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Заводський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Заводський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Заводський районний у місті Миколаєві ВДРАЦС), в якому просила суд:

- встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- внести зміни до актового запису про народження за № 403, вчиненого 12 червня 2020 року Заводським районним у місті Миколаєві ВДРАЦС про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши в графі «Батько» ОСОБА_3 , в графі «відомості про дитину» змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 червня 2024 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 травня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Заводський районний у місті Миколаєві ВДРАЦС, про встановлення факту родинних відносин та внесення змін до актового запису про народження задоволено.

Встановлено факт батьківства, а саме що ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано внести зміни до актового запису № 403, складеного 12 червня

2020 року Заводським районним у місті Миколаєві ВДРАЦС про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши у відомостях про батька дитини « ОСОБА_3 »; змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 » інші відомості залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 38 137,98 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду

м. Миколаєва від 14 вересня 2020 року у справі № 487/5163/20, а саме: заборона Третій Миколаївській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі № 52/2020 спадкоємцю другої черги ОСОБА_1 до вирішення спору за позовом ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили, після чого вважаються скасованими.

23 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва 20 червня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 травня 2025 року (надійшла до суду 30 червня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

До касаційної скарги заявником подано клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що з текстом постанови він ознайомився на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 22 травня 2025 року.

Відповідно до сайту Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Миколаївського апеляційного суду від 16 травня 2025 року надіслана судом -

20 травня 2025 року, зареєстрована - 21 травня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 22 травня 2025 року.

Враховуючи викладене, клопотання заявника про поновлення строку подачі касаційної скарги підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у 2020 році та заявляла 2 позовні вимоги немайнового характеру.

ОСОБА_1 оскаржує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у повному обсязі.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 940,80 грн:

1) Судовий збір за 2 позовні вимоги немайнового характеру - 1 681,60 грн (840,80*2=1 681,60);

2) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 3 363,20 грн (1 681,60*200%=3 363,20);

3) Сплачено судового збору - 2 422,40 грн;

4) Доплата судового збору - 940,80 грн (3 363,20-2 422,40=940,80).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Порушено вимоги пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: невірно вказано судове рішення, що оскаржується, оскільки у касаційній скарзі заявник зазначає, що оскаржує постанову Миколаївського апеляційного суду від 23 травня 2025 року.

Однак, Миколаївський апеляційним судом у справі № 487/5163/20 була ухвалена постанова 16 травня 2025 року.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з зазначенням всіх сторін справи та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, подана касаційна скарга також не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Заявником у змісті прохальної частини зазначено: «Скасувати рішення Заводського райсуду міста Миколаєва від 20.06.2024 року і постанову Миколаївського апеляційного суду від 23.05.2025 року».

Таким чином, сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження

у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Відповідно, заявнику необхідно уточнити прохальну частину з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, визначених змістом статті 409 ЦПК України та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги разом з її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва 20 червня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 травня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць