ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 липня 2025 року

м. Харків

справа № 638/12347/23

провадження № 22-ц/818/685/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року, ухвалене суддею Штих Т.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову зазначає, що 01 листопада 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 200 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірах встановлених договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором Банк виконав, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 04 квітня 2023 року мається заборгованість в розмірі 252 674,69грн., яка складається з: 210 372,81грн. заборгованості за кредитом; 42 301,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку Банк просить стягнути.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 листопада 2019 року у загальному розмірі 252 674,69грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 210 372.81грн., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом 42 301,88грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 790,12грн.

Ухвалою цього ж суду від 27 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він був позбавлений можливості ознайомитись із матеріалами справи, як результат не міг їх проаналізувати і підготувати відзив на позовну заяву. Внаслідок введення воєнного стану він був вимушений покинути м. Харків та жодним чином не мав можливості отримувати адресовану йому поштову кореспонденцію з поважних причин. Заява про дистанційне ознайомлення із матеріалами справи та надання йому копій матеріалів справи в електронному вигляді була ним подана ще 17 жовтня 2023 року. Однак, до ухвалення судового рішення у справі матеріали справи так і не були переведені в електронний вигляді.

Що стосується суті спору, то вважає, що нарахована Банком сума заборгованості не відповідає дійсності, розрахунок заборгованості в частині нарахованих відсотків за користування кредитом не відповідає ні умовам договору, ні вимогам закону, а оскільки він був позбавлений можливості ознайомитися із матеріалами справи, їх проаналізувати та подати відзив, надати відповідні докази на його спростування.

У відзиві на апеляційну скаргу Банк просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що відповідач не скористувався своїм правом щодо надання доказів на спростування позовних вимог в суді першої інстанції. До апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які були б підставою для скасування заочного рішення. Всі твердження викладені в апеляційній скарзі спростувуються наявним в матеріалах справи доказами.

10 березня 2025 року відповідачем було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі. При цьому, відповідач просив відкласти розгляд даної справи на іншу дату, оскільки у нього запланований прийом до лікаря, та не розглядати дане клопотання за його відсутності.

В судове засідання призначене на 12 березня 2025 року відповідач не з?явився.

В судовому засіданні 12 березня 2025 року апеляційним судом було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження за наслідком розгляду якого було постановлено ухвалу про залишення клопотання без задоволення, та відкладено розгляд справи на 30 квітня 2025 року.

Оскільки головуючий суддя у період з 21 квітня 2025 року по 04 травня 2025 року перебувала у щорічній відпустці, розгляд справи було відкладено на 02 липня 2025 року.

30 червня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки 02 липня 2025 року він зобов?язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розгляд справи було відкладено на 09 липня 2025 року.

В судове засідання призначене на 09 липня 2025 року сторони не з?явилися.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Панченко А.С. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, апеляційну скаргу просила залишити без задоволення, а заочне рішення суду залишити без змін.

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з посилання на те, що у зв?язку із виконанням ним обов?язків згідно ст.22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку а мобілізацію» він не мав можливості вчасно подати до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Прибути вчасно в в судове засідання він не може.

Разом з тим, доказів поважності причини неможливості прибути в судове засідання призначене на 09 липня 2025 року відповідач не надав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки в судове засідання призначене на 09 липня 2025 року сторони повідомлені належним чином, колегія суддів вважає доцільне розглянути справу по суті.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом ч.1 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає не в повній мірі.

Апелянт посилався на те, що він не мав можливості ознайомитися із матеріалами справи, за його заявою від 17 жовтня 2023 року матеріали справи не були переведені в електронний вигляд, у зв?язку із чим він не міг їх проаналізувати і підготувати відзив на позовну заяву.

Між тим, апеляційним судом на підставі заяви відповідача матеріали справи було внесено до підсистеми «Електронний суд» та забезпечено можливість останньому ознайомитися із матеріалами справи в електронному вигляді.

Що стосується розгляду справи по суті, то колегія зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 01 листопада 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку зазначено, що відповідач підтверджує свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, розміщених на офіційному сайті privatbank.ua, памяткою клієнта, тарифами та отримав їх екземпляр (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом самостійного підписання цифровим підписом та направленням повідомлення про отримання.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, при використанні електронного підпису ОСОБА_1 або іншого аналогу власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису.

До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

За умовами укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитного договору від 01 листопада 2019 року Банком було надано кредит в розмірі 200 000грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та розмірі встановленому цим договором.

Згідно наданого Банком розрахунку станом на 04 квітня 2023 року мається заборгованість в розмірі 252 674,69грн., яка складається з: 210 372,81грн. заборгованості за кредитом; 42 301,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приват Банк»).

Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано розрахунок заборгованості за договором та виписки по рахунку.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені:

касові, банківські документи;

повідомлення банків;

виписки банків;

корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.

Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами маштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів.

Таким чином, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З розрахунку заборгованості та наданої Банком виписки по рахунку вбачається, що з листопада 2019 року (з моменту виникнення спірних правовідносин) по січень 2023 року відповідач активно користувався кредитною карткою, поступово отримував кредитні кошти готівкою, розплачувався в різних магазинах, купував залізничні квитки, і т.і., та ним систематично вносились кошти на погашення заборгованості. Виписка містить всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції.

Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк».

Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останнім не надано.

Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, колегія судів вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також, із змісту позовної заяви вбачається, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача окрім заборгованості за тілом кредиту (суму, яку фактично отримав в борг позичальник) в розмірі 210 372,81грн., також заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 42 301,88грн. Із наданої Банком виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що банком здійснювалися нарахування відсотків та комісії, частина платежів (погашень), які здійснювалися позивачем в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту списувались Банком на погашення відсотків за користування кредитом та комісії.

Таким чином, з метою встановлення судом розміру заборгованості за поточним тілом кредиту, необхідно встановити обгрунтованість нарахувань позивачем відсотків за користування кредитними коштами.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, обґрунтовуючи своє прав вимоги, в тому числі щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 листопада 2019 року та виписки по рахунку, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 10 січня 2020 року (а.с.57). Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У Паспорті зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Як встановлено вище, заява-анкета, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Анкета-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.41-43) не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку суду першої інстанції не спростовує.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка надана ОСОБА_1 , була актуальною лише до 10 січня 2020 року, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Що стосується Витягу з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, на які посилається позивач, то матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Витяг з Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature,, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 листопада 2019 року шляхом підписання заяви-анкети.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, також посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг, яка підписана в електронному вигляді «стилусом на планшеті» (а.с.44-52).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закон).

Згідно положень ч.ч.3, 4, 6, 7 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Стаття 12 Закону визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.44-52) при використанні його електронного підпису або іншого аналогу власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису.

Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач надав дозвіл на використання його електронного підпису лише при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Що стосується використання його електронного підпису для підписання інших документів в електронному вигляді, в тому числі заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг стилусом на планшеті у відділені Банку (а.с.44-52), то анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.41-43) такої згоди не містить.

З урахування викладеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність належних та допустимих доказів щодо погодження між сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами.

За таких обставин, колегія суддів вважає що нарахування відсотків за користування кредитом, з 01 листопада 2019 року (з моменту виникнення спірних правовідносин) по 06 квітня 2023 року (в межах позовних вимог) суперечить умовам договору.

Колегія суддів вважає, що сплачені відповідачем грошові кошти Банк неправомірно відносив на погашення процентів, та неправомірно нараховував відсотки за користування кредитом та комісію, в той час як процента ставка та комісія договором не передбачені.

Із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості позивача вбачається загальна сума сума заборгованості за наданим кредитом за спірний період з 01 листопада 2019 року по 06 квітня 2023 року становить 252 674,69грн. Загальний розмір безпідставно нарахованих та списаних відсотків за користування кредитом за комісії становить 208 523,17грн.

Таким чином, колегією судді встановлено, що розмір заборгованості за кредитом за спірний період складає 44 151,52грн. (252 674,69грн. - 208 523,17грн.)

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.

Частинам 1, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено судовий збір у розмірі 3 790,12грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 662,13грн. (44 151,52грн. задоволені позовні вимоги : 252 674,69грн. заявлені позовні вимоги * 100) = 17,47% задоволених вимог; 3 790,12грн. * 17,47% = 662,13грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 5 685,18грн. судового збору.

Таким чином, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 691,97грн.:

100% - 17,47% = 82,53% розмір позовних вимог в задоволенні яких відмовлено;

5 685,18грн. * 82,53% = 4 691,97грн.

Отже, різниця судового збору складає 4 029,84грн. = (4 691,97грн. 662,13грн.), яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2024 року в частині суми стягнення заборгованості за кредитним договором - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 листопада 2019 року в розмірі 44 151,52грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 029,84грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина