ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Першої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , який накладений на підставі ухвали б/н від 14.06.1997 року народного суду міста Фастів та зареєстрований Фастівською міською державною нотаріальною конторою та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 04 квітня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П., позивач придбав вказаний будинок у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Договір зареєстрований у реєстрі за № 885.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку Фастівське бюро технічної інвентаризації Київської області 13.04.2006 року видало витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі якого, позивач став власником майна.

У березні 2025 року позивач звернувся до Першої Фастівської державної нотаріальної контори з метою продажу будинку та йому стало відомо про те, що у реєстрі заборони відчуження об`єктів майна міститься інформація про те, що на житловий будинок накладений арешт.

20 березня 2025 року позивач через свого представника звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області із запитом про надання ухвали суду, на підставі якої накладене обтяження на вказаний житловий будинок.

21 березня 2025 року позивач отримав відповідь суду, за змістом якої рішенням суду від 18 грудня 1996 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди стягнуто матеріальну шкоду з громадянина ОСОБА_6 . Також суд повідомив про те, що зазначена цивільна справа знищена за закінченням строку зберігання.

Крім того, позивач повідомляє, що він звертався до Фастівського відділу державної виконавчої служби з приводу перевірки наявності будь-яких виконавчих проваджень чи боргових зобов`язань відносно нього та отримав відповідь про те, що виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на виконанні не перебувають.

Позивач зазначає, що накладення арешту на майно перешкоджає йому розпорядитися своїм майном.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 28.04.2025.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року залучено витребувано у Першої фастівської державної нотаріальної контори Київської області копію матеріалів, які стали підставою для накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2025 року витребувано у Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості щодо наявних виконавчих проваджень, у яких боржником є ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Підготовчий розгляд справи відкладено на 28.05.2025.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2025 року залучено до участі у справі як співвідповідача Першу Фастівську державну нотаріальну контору Київської області. Продовжено строк підготовчого провадження у цій справі на 30 днів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2025 року витребувано у Обласного державного нотаріального архіву копію матеріалів, які стали підставою для накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

18.04.2025 представник Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає про те, що, відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 1999 року № 470/7, термін зберігання виконавчих проваджень становить три роки, у зв`язку з цим неможливо визначити виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на майно згідно з ухвалою б/н від 14.06.1997 року народного суду м. Фастів.

Крім того, звертає увагу, що згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, обтяження за реєстраційним номером 1297320 вносились реєстратором Фастівської районної державної нотаріальної контори на підставі ухвали б/н від 14.06.1997 року народного суду м. Фастів.

Просить залишити позовну заяву в частині вимог до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) без розгляду, оскільки відділ не є належним відповідачем у цій справі.

Крім того, на виконання ухвали суду від 28.04.2025 до суду 22.05.2025 надійшла відповідь Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №38702-7 від 08.05.2025, згідно з якою, відповідно до перевірки АСВП, ВП/ВД, станом на 06.05.2025 відкритих виконавчих проваджень, де стороною є ОСОБА_3 не перебуває. В результаті перевірки встановлено, що у відділі перебували на виконанні два виконавчі документи відносно ОСОБА_3 : виконавчий лист від 16.10.2009 № 2-2598, виданий Києво-Святошинським районним судом, щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 8804,10 грн та виконавчий напис нотаріуса від 08.12.2007 року № б/н, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко А.О., щодо задоволення вимог ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у розмірі 91708,25 грн шляхом звернення стягнення на автомобіль марки MITSUBISHI LANSER НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 .

Також повідомлено про те, що зазначені виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

24.06.2025 на виконання ухвали суду надійшла відповідь державного нотаріуса Київського обласного державного нотаріального архіву (Філія №1) №448/01-17/Ф-1 від 16.06.2025, згідно з якою інформація щодо накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Представник позивача адвокат Махлай О.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити; просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечує.

Представник відповідача Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Першої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У підготовчому судовому засіданні 30.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 квітня 2006 року посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Савчук Т.П. та зареєстрованим у реєстрі за №885, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав їм на підставі договору дарування, посвідченого Фастівською державною нотаріальною конторою 22 березня 1997 року за реєстровим № 2-1431 (а.с. 5).

Згідно з відомостями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10390231 від 13.04.2006, зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 14272710, підстава виникнення права власності ? договір купівлі-продажу 885/04.04.2006, посвідчений Фастівською міською держнотконторою, форма власності: приватна, частка: 1/1 (а.с.6).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер 41864838, сформованим 18.03.2025, на житловий будинок накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1297320, зареєстровано: 13.09.2004 за № 1297320, Фастівською міською державною нотаріальною конторою, на підставі ухвали б/н від 14.06.1997 року народного суду м. Фастів, власник: ОСОБА_6 , архівний номер: 6221491KIEV474(а.с.8).

За змістом довідки № 18025-9 від 14.03.2025, виданої Фастівським відділом державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавчі провадження про стягнення заборгованостей з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконанні у відділі станом на 13.03.2025 не перебувають (а.с. 17).

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Підставою для звернення позивача із цим позовом стала наявність арешту на нерухомому майні, яке на праві власності належить позивачу.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначив, що з метою продажу належного йому житлового будинку він звернувся до нотаріальної контори та довідався про те, що на це майно накладено арешт 13.09.2004 за № 1297320 Фастівською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 14.06.1997 року народного суду м. Фастів, власник: ОСОБА_6 .

Водночас вказаний будинок придбаний позивачем у вказаної особи у 2006 році.

Крім цього, позивач вказав, що виконавчі провадження, боржником у яких є він, у відділі державної виконавчої служби відсутні.

Наявність арешту на належному йому на прав власності нерухомому майні без достатніх правових підстав для цього, за твердженням позивача, порушує його право на володіння належним йому на праві власності майном, а тому таке право підлягає захисту судом.

З огляду на це суд зазначає таке.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: прийняття постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; прийняття постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; прийняття постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що міститься в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

У частині 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частинами 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до п. 02-32 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, встановлено, що документи (постанови, ухвали, повідомлення тощо) по накладенню і зняттю заборон та арештів відчуження нерухомого та рухомого майна зберігаються 75 років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до абзацу 11 пп. 5.1 п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У цій справі суд встановив, що виконавче провадження, у якому боржником є позивач, на виконанні не перебуває.

Крім цього, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта індексний номер 41864838, сформованим 18.03.2025, на житловий будинок накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 1297320, зареєстровано: 13.09.2004 за № 1297320, Фастівською міською державною нотаріальною конторою, на підставі ухвали б/н від 14.06.1997 року народного суду м. Фастів, власник: ОСОБА_6 , архівний номер: 6221491KIEV474.

Позивач придбав вказаний житловий будинок у 2006 році на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, за змістом якого майно, яке було об`єктом продажу, під арештом (забороною) не перебуває.

У Київському обласному державному нотаріальному архіві (Філія №1) інформація щодо накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Незважаючи на відсутність інформації щодо накладення арешту, запис про арешт майна боржника наявний в Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Також суд встановив, що наявність незнятого арешту нерухомого майна становить перешкоду для позивача та позбавляє можливості вільно розпоряджатись належним йому на праві власності нерухомим майном.

За таких обставин суд вважає, що арешт нерухомого майна, яке належить позивачу на праві власності, за відсутності виконавчого провадження та інших визначених законом підстав для цього, існує формально, що підтверджується дослідженими судом доказами, які містяться у матеріалах справи.

З огляду на наведене суд вважає, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про арешт майна, є надмірним втручанням у права позивача, водночас зняття такого арешту майна не може бути проведене на загальних підставах.

З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні та достатні докази того, що позивач, який не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладено спірний арешт, не може оскаржити з цих підстав дії або бездіяльність державного реєстратора чи державного виконавця, фактично позбавлений права вільно володіти та розпоряджатись належним йому на праві власності нерухомим майном, тому суд приходить до висновку про те, що вказаний арешт підлягає зняттю у судовому порядку.

Отже, наявні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 259, 263- 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Першої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області про зняття арешту з майна.

Зняти арешт з нерухомого майна житлового будинка АДРЕСА_1 , що накладений Фастівською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Народного суду міста Фастів б/н від 14.06.1997 року (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1297320 від 13 вересня 2004 року, державний реєстратор: Фастівська міська державна нотаріальна контора).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 07.07.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Тимофія Рудяка, буд. 1.

Відповідач: Перша фастівська державна нотаріальна контора Київської області, , адреса місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 4.