Провадження № 2/686/4275/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.07.2025 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В квітні 2025 року ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 18804,00 грн., в обґрунтування якого вказано, що 04.02.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, відповідачем було подано Заявку на отримання кредиту № 7 від 04.02.2021. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС». Відповідачем для підписання Договору було накладено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, тим самим підтверджено прийняття умов Договору про надання споживчого кредиту № 7 від 04.02.2021. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит №7 від 04.02.2021 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 3000 грн.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 05.09.2022 р. згідно умов Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» () було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №7 від 04.02.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно зазначеного вище Договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 перед Новим кредитором становить 18804,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3000 грн.; заборгованість за відсотками становить 15804 грн.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі №7 від 04.02.2021 р., направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за цим кредитним договором.

Незважаючи на це, Позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором №7 від 04.02.2021 р.

З врахуванням наведеного позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 7 від 04.02.2021 року у розмірі 18804,00 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у змісті позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №7 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, відповідно до п. 9 Кредитного договору, яким встановлено Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника.

Згідно вказаного Договору сума (загальний розмір кредиту) становить 3000 грн. строком на 30 днів (п. 1.2., 1.3. Договору).

Процентна ставка процентна ставка, розрахована відповідно до Програми лояльності (з урахуванням знижки, що надається за промокодом), та яка становить 1,6% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Базова процентна ставка - процентна ставка, розрахована відповідно до Програми лояльності (без урахування знижки, що може надаватися за промокодом), та яка становить 2,6% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 1.4. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процентна ставка нараховується: - в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3. цього Договору; - в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю Сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору із урахуванням Програми лояльності.

Згідно із п. 1.7. Договору про надання споживчого кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за ставкою 4440 грн.

Відповідно до п.2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Товариству з метою отримання кредиту.

Позивачем до матеріалів справи також долучено ряд додаткових угод про зміну умов договору №7 від 04.02.2021 року, а саме: від 01.03.2021 року, від 24.03.2021 року, від 15.04.2021 року, 29.04.2021 року, від 08.05.2021 року, 22.05.2021 року, 19.06.2021 року, 05.07.2021 року, 28.07.2021 року, 07.09.2021 року.

05.09.2022 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, згідно якого було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 7 від 04.02.2021 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (), а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 р. та Витягу з Додатку №1 до нього, залишок боргу за Договором № 7 від 04.02.2021 р. на момент відступлення права вимоги становить 18804,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3000 грн.; заборгованість за відсотками становить 15804 грн.

27.06.2024 р. ТОВ «Діджи Фінанс» на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за Договором №7 від 04.02.2021 р.

Вказані обставини підтверджуються: Офертою та заявою про прийняття оферти (акцепт) на кредит №7 від 04.02.2021 р.; Договором про споживчий кредит №7 від 04.02.2021 р.. та Додатками до нього; Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 р. та Витягом з Додатку №1 до нього; досудовою вимогою від 27.06.2024 р.; платіжними інструкціями про сплату коштів ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання умов Договору факторингу.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС»» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №7, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 3000 грн., строком на 30 днів, безготівковим шляхом, із застосуванням процентної ставки 1,6% в день.

На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором кредиту №7 від 04.02.2021 р. позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з 04.02.2021 р. по 27.02.2022 р.

В свою чергу, згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту строк кредитування закінчився 06.03.2021 року, а тому відсотки за кредитним договором могли нараховуватись лише в межах погодженого сторонами періоду кредитування.

Суд не враховує подані позивачем додаткові угоди про зміну умов договору №7 від 04.02.2021 року, а саме: від 01.03.2021 року, від 24.03.2021 року, від 15.04.2021 року, 29.04.2021 року, від 08.05.2021 року, 22.05.2021 року, 19.06.2021 року, 05.07.2021 року, 28.07.2021 року, 07.09.2021 року, оскільки вони не містять електронного підпису відповідача, що свідчить про відсутність підстав вважати ці додаткові угоди укладеними та узгодженими між сторонами.

Отже, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 15804 грн., з врахуванням умов договору позики.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №7 від 04.02.2021 року в розмірі 4440 грн., а саме: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1440 грн. заборгованість за відсотками (в межах визначеного строку кредитування).

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення договірних відсотків слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 р.; Додатковою угодою до Договору № 42649746 від 02.04.2025 р.; Детальним описом робіт (наданих послуг) від 02.04.2025 р. на підставі Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 р. на загальну суму 9000 грн.; Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 02.04.2025 р.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 9000 грн. є завищеним та таким, що не є співмірним зі складністю справи, з виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Суд враховує, що предмет спору у даній справі не є складним, тому не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних та судової практики; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява не потребувала складних правових досліджень та значного аналізу справи, не вимагала від представника позивача надмірного обсягу юридичної і технічної роботи.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованими та співмірними в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн., які згідно із нормами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача у розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, що становить 23,61% (4440:18804х100) від розміру задоволених судом позовних вимог, а саме: судовий збір в сумі 571,98 грн. (4440х2422,40:18804) та витрати на професійну правничу допомогу 1062,45 грн. (4500:100х23,61).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 512, 525, 526, 612, 625, 1048, 1049,1077 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) заборгованість за кредитним договором №7 від 04.02.2021 року у загальному розмірі 4440,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 571,98 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1062,45 грн., всього стягнути: 6074,43 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин