Справа №710/1000/25
Номер провадження 4-с/710/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Гегельської І.В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Шполянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), АТ «Райфайзен Банк» на бездіяльність посадової особи Шполянського відділу державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб.

08.07.2025 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла скарга, у якій, ОСОБА_1 просить визнати неправомірною діяльність посадової особи: державного виконавця Сірмана Віталія Анатолійовича Шполянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно не зняття арешту з майна житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладений у виконавчому провадженні №20229388 та зобов`язати державного виконавця зняти арешт з нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою скаргу заявник мотивує тим, що на підставі виконавчого листа № 2-481 від 06.06.2010 виданого Шполянським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 109235,84 грн. на користь ЧОД ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», накладено арешт на нерухоме майно, який після сплати боргу не знято у зв`язку зі знищенням за закінченням терміну зберігання виконавчого провадження №20229388, яке було відкрито 13.07.2010. Після відкриття провадження виконавчий лист було повернуто стягувачу та пред`явлено до примусового виконання повторно 27.12.2011 за заявою стягувача, внаслідок чого відкрито виконавче провадження №30518139. Заборгованість за яким погашена повністю.

У судове засідання скаржник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та вказала, що вимоги скарги підтримує та просила їх задовольнити.

Представники Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та АТ «Райфайзен Банк» судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Мотивувальна частина:

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши письмові матеріали даної справи, суд встановив таке.

ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб від 01.02.2023 серія НОМЕР_1 (а.с.10).

ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №418348051 від 18.03.2025, та на даний будинок наявні відомості про обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна відділу Шполянського районного управління юстиції АА №494493 від 16.09.2010 (а.с.11-13).

За змістом відповіді №2306 від 18.03.2025, наданої Шполянським ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на заяву ОСОБА_1 , заначено, що станом на 18.03.2025 будь-яка інформація щодо виконавчого провадження АА№494493 відсутня, проте наявна інформація що за період з 27.12.2010 по 18.03.2025 наявне виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-481 виданого 06.06.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 109235,84 грн. у виконавчому провадженні №30518139, заборгованість у якому станом на 18.03.2025 погашена в повному обсязі (а.с.14).

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області на запит ОСОБА_1 листом від 24.04.2025 №11220/72-25/вх 8586/7-25 повідомило, що у відділі ДВС Шполянського районного управління юстиції в період з 13.07.2010 по 13.10.2011 перебувало виконавче провадження №2029388 з виконання виконавчого листа №2-481 виданого 06.06.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 109235,84 грн. 13.10.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Матеріали виконавчого провадження №20229388 знищені. (а.с.16-17).

27.12.2011 державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Зайвим І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30518139 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 109235,84 грн. на користь ЧОД ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» на підставі виконавчого листа №2-481 від 06.06.2010 (а.с.18).

Згідно квитанції №30518139 від 14.06.2023 ОСОБА_4 сплатила борг у розмірі 115763,84 грн., призначення платежу: стягнення за ВП №30518139 з виконання виконавчого листа №2-481 від 06.06.2010 (а.с.21).

05.03.2025 старшим державним виконавцем Шполянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Сірманом Віталієм Анатолійовичем винесено постанову у виконавчому провадженні №30518139 про зняття арешту з коштів ОСОБА_2 у зв`язку з надходженням коштів на депозитний рахунок відділу в повному обсязі, внаслідок чого, знято арешт з усіх рахунків (а.с.19).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже, відповідно до зазначених норм матеріального права, скасування арешту на майно боржника може мати місце у разі винесення державним виконавцем мотивованої постанови про закінчення виконавчого провадження та за відсутності випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 в справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

У даній справі судом встановлено, що на виконання виконавчого листа №2-481 від 06.06.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 109235,84 грн. було накладено арешт на нерухоме майно заявника у виконавчому провадженні №2029388. 13.10.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Матеріали виконавчого провадження №20229388 знищені. 27.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30518139 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 109235,84 грн. на користь ЧОД ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» на підставі виконавчого листа №2-481 від 06.06.2010, заборгованість у якому станом на 18.03.2025 погашена в повному обсязі

Враховуючи, що накладення арешту на майно заявника було способом забезпечення реального виконання виконавчого листа №2-481 від 06.06.2010, заборгованість за яким відсутня, тому збереження арешту майна не відповідало б цілям його накладення.

Суд звертає увагу, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, а також за наявності відомостей про сплату боржником витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, сплату боржником заборгованості, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 4, 83, 353, 354, 447 - 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність посадової особи: державного виконавця Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича щодо не зняття арешту з майна житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №20229388.

Зобов`язати державного виконавця (службову особу) Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірмана Віталія Анатолійовича зняти арешт з майна боржника: ОСОБА_1 , а саме із житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладеного у виконавчому провадженні №20229388.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.П. Побережна