ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення без руху апеляційної скарги

08 липня 2025 року

м. Харків

справа № 640/19691/13-ц

провадження № 22-ц/818/4240/25

Харківський апеляційний суд у складі судді Яцини В.Б. перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року, у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» Зосименка Вячеслава Анатолійовича про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 27 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що заявником при подачі апеляційної скарги пропущено строк на апеляційне оскарження.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд поновлює процесуальний строк, встановлений законом або судом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Згідно ч. 1 ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року в справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод»

Відповідно до вимог статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014 року судом була постановлена оскаржувана ухвала, 27.06.2025 року подано апеляційну скаргу, тобто скаржником пропущено встановлений ст. 354 ЦПК України строк.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що копію ухвали ним було отримано 24.06.2025 року.

Разом з тим, апелянту необхідно зазначити поважні причини та вказувати які об`єктивні перешкоди у визначений період унеможливлювали подати апеляційну скаргу вчасно.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана ухвала була направлена поштою на адресу ОСОБА_1 , яка ним була зазначена у його заяві від 23.12.2013 року (а.с. 260 т. 1), між тим повернулася неврученою до суду із відміткою «за закінченням строку зберігання».

Крім того, матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_1 звертався до суду із заявами, надавав пояснення (а.с. 330-331 т. 2), також у судових засіданнях брав участь його представник, отже ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, повинен був цікавитися розглядом справи та мав можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Із цього слідує висновок про те, що апелянт поза розумним сумнівом був обізнаний про ухвалення рішення у справі та мав достатньо часу для його оскарження в апеляційному порядку у визначений законодавством строк, однак скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, яке оскаржується апелянтом, сутність доводів апеляційної скарги та інші обставини, які мають істотне значення.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Отже, заявнику необхідно зазначити інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та надати докази на їх підтвердження, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.356 ЦПК України застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

За таких обставин, дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків, а саме: надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року.

Керуючись ст. ст.185, 356, ч.2 ст.357 ЦПК України суддя,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків у термін 10 днів з дня отримання копії ухвали апеляційного суду і попередити, що у разі не виконання вимог ухвали, апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернута особі, яка звернулася з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, в силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Харківського апеляційного суду В.Б. Яцина