Справа № 461/645/25 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/2332/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

07 липня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Савуляк Р.В., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду міста Львова від 29 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Куць Володимир Васильович до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення недоотриманої пенсії,

встановив:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 29 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману суму пенсії у розмірі 149900 (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень 36 копійок.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1199 (одна тисяча сто дев`яносто дев`ять) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду подала Болюба Оксана Володимирівна в інтересах Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

До апеляційної скарги долучено довіреність у порядку передоручення від 05 березня 2025 року, відповідно до якої Недзельська Г.В. (керівник) на підставі Витягу з ЄДР, в порядку передоручення, уповноважила Болюбу О.В. представляти інтереси Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Проте, згадана вище довіреність не є належним підтвердженням повноважень представника, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положення ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За змістом ч. 1, 2, 8 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною 2 статті 60 ЦПК України визначено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

З дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (тобто до 30 вересня 2016 року), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню (п.п.11 п.16 Розділу XV Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України»).

Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Апеляційний суд звертає увагу, що справа розглядається в загальному порядку, а тому представляти інтереси осіб, які є учасниками цієї справи, в суді апеляційної інстанції може лише адвокат.

Однак, до апеляційної скарги додана лише довіреність, якою уповноважено Болюбу О.В. бути представником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Будь - яких документів на підтвердження того, що Болюба О.В. є адвокатом, матеріали апеляційної скарги не містять.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23).

За змістом апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів Болюба О.В. не є керівником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. У такому разі її повноваження діяти від імені Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у порядку самопредставництва можуть випливати виключно із закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

У суду відсутня інформація про те, що Болюба О.В. має право діяти у порядку самопредставництва Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі саме вказаних актів.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, починаючи з 29 грудня 2019 року, коли набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (пункт 18), Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 591/2885/23 та від 24 січня 2024 року у справі № 686/14725/21).

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Визначених відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК документів, які можуть підтвердити повноваження діяти від імені Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за правилами самопредставництва, Болюбою О.В. не надано.

Надані Болюбою О.В. витяг з ЄДР та довіреність не засвідчують наявність у неї трудових відносин із Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та входження до кола саме її трудових обов`язків здійснення самопредставництва цієї юридичної особи.

Отже, представнику Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Болюбі О.В. необхідно подати до апеляційного суду документи на підтвердження повноважень адвоката (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю або витяг з Єдиного реєстру адвокатів України,) як представника або документи, які можуть підтвердити повноваження Болюби О.В. діяти від імені Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за правилами самопредставництва.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху на підставі п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України для долучення документів на підтвердження повноважень Болюби О.В. на подання та підпис апеляційної скарги від імені Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Апеляційна скарга була надіслана через систему «Електронний суд».

До матеріалів апеляційної скарги долучено докази надсилання апеляційної скарги до електронного кабінету адвоката Куця Володимира Васильовича, який представляв інтереси позивачки - в суді першої інстанції.

Однак скаржником не надано доказів надсилання апеляційної скарги до електронного кабінету позивача - ОСОБА_1 , а у разі відсутності у неї електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в неї електронного кабінету, доказів надсилання апеляційної скарги у паперовій формі листом з описом вкладення.

Згідно ч. 2 ст. 357, ст. 185 ЦПК України, апеляційна скарга, оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, залишається без руху.

Враховуючи допущені при подачі апеляційної скарги недоліки, вважаю за необхідне залишити таку без руху протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для їх усунення, попередивши апелянта, що у випадку невиконання цієї ухвали у зазначений строк подана апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Документи, що підтверджують наявність у особи, що подала апеляційну скаргу повноважень на підписання та подання апеляційної скарги у інтересах Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та докази надсилання до електронного кабінету позивачки, або листом з описом вкладення копії апеляційної скарги, якщо відсутні відомості про її реєстрацію у системі «Електронний суд», у визначений судом строк представити Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст.ст. 136, 185, 357 ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду міста Львова від 29 травня 2025 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення апелянту ухвали, інакше апеляційна скарга буде вважатися неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя Львівського

апеляційного суду Савуляк Р.В.