Справа № 462/8749/24 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1292/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м.Львів

Справа № 462/8749/24

Провадження № 22-ц/811/1292/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.Я.

без участі сторін

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»», яка підписана його директором - Лановим Євгеном Миколайовичем, на рішення Залізничного районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 31 березня 2025 року у складі судді Ліуша А.І. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

14 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 28 березня 2021 року, між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту, на підставі якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8 000 грн.

Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання та допустив заборгованість.

Згідно умов договору про відступлення прав вимоги від 8 липня 2024 року, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» укладено договір факторингу № 1/15. Згідно Додатку № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103026480 від 28 березня 2021 року.

Загальна сума заборгованості відповідача становить 39 200 грн., яку позивач просив стягнути на його користь.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року відмовлено в позові.

Рішення суду оскаржило ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»».

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Згідно умов договору про відступлення прав вимоги від 8 липня 2024 року, ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» укладено договір факторингу № 1/15. Згідно Додатку № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103026480 від 28 березня 2021 року.

На підтвердження відступлення права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103026480 від 28 березня 2021 року на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» від ТОВ «МІЛОАН», позивачем долучено: додаток № 22 до позову: «Договір відступлення прав вимоги №04Т від 8 липня 2021 року pdf»; додаток № 8 до позову: «Платіжна інструкція до договору відступлення прав вимоги №04Т від 8 липня 2021 року pdf»; додаток № 17 до позову: «Витяг з Додатку до Договору про відступлення прав вимоги.pdf».

Витяг з додатку до договору відступлення прав вимоги №04Т від 6 травня 2021 року (додаток № 22 до позову), було посвідчено сторонами (Генеральним директором ТОВ «МІЛОАН» ОСОБА_2 та директором ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» ОСОБА_3

До позовної заяви було додано додаток № 2 до позову: «Договір_факторингу_№1_15_від_24_01_2022.pdf»; додаток № 9 до позову: «Платіжна інструкція до Договору про відступлення прав вимоги №1_15.pdf»; додаток № 18 до позову: «Витяг з Додатку до Договору факторингу.pdf». Витяг до Договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року (Додаток № 18 до позову), було посвідчено сторонами.

У зв`язку з звернення до суду з апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» понесло витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 грн.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також та вирішити питання розподілу судових витрат.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 28 березня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №103026480, на підставі якого позичальнику було надано 8 000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом.

8 липня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №04Т, ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за вказаним договором споживчого кредиту № 103026480 від 28 березня 2021 року.

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК«Фінансова компанія «Пінг-Понг»» укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103026480 від 28 березня 2021 року.

ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав.

З долученого ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» до позовної заяви деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» 28 березня 2021 року надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 8 000 грн. та за період з 29 березня 2021 року по 26 червня 2021 року нарахувало 31 200 грн. заборгованості за процентами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що позивачем не доведено переходу до нього права вимоги до позичальника від первісного кредитора. Суд зазначив, що долучені позивачем додатки до позовної заяви не містять необхідних реквізитів для можливості перевірки судом факту переходу прав вимоги.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України містить визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням наведеного, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Укладений в електронній формі договір підписується електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, у якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Судом встановлено, що 28 березня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №103026480 (індивідуальна частина) в електронній формі, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі- кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі- плата) у встановлений п.1.4 договору термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000 грн.

Згідно з п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 28 березня 2021 року.

Згідно з п.1.4. договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 27 квітня 2021 року.

Одночасно з договором про споживчий кредит №103026480 від 28 березня 2021 року сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору про споживчий кредит №103026480 від 28 березня 2021 року, а саме: графік платежів, який містить розрахунок заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів), а саме: дата платежу - 27 квітня 2021 року; сума кредиту - 8 000 грн., сума процентів - 7 200 грн. Загальна вартість кредиту - 15 200 грн. Також підписано паспорт споживчого кредиту №103026480.

Перелічені документи відповідач підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №J24046, який було направлено позичальнику 28 березня 2021 року на його номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ).

В анкеті-заяві на кредит №103026480 зазначені особисті дані ОСОБА_1 , які міг подати лише він для отримання кредиту.

На виконання умов укладеного договору кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника № НОМЕР_2 у розмірі 8 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №26308831 від 28 березня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів про продовження строку кредитування після 27 квітня 2021 року. Відтак, належить вважати, що між первісним кредитодавцем та ОСОБА_1 фактично було погоджено строк надання кредиту до 27 квітня 2021 року включно. Докази пролонгації кредиту відсутні.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , здійсненого ТОВ «МІЛОАН», вбачається що за кредитом з 28 березня 2021 року по 27 квітня 2021 року було нараховано проценти у погодженому в договорі розмірі (7 200 грн).

На підставі встановленого, належить зробити висновок, що ОСОБА_1 має не виконані грошові зобов`язання перед кредитодавцем згідно договору про споживчий кредит №103026480 від 28 березня 2021 року в розмірі 15 200 грн. (8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 200 грн. - заборгованість за відсотками)

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Однєю із форм відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги,за яким приймаються на себе ризики виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

8 липня 2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення права вимоги №04Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» за плату відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, зокрема, право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 .

Із пункту 6.2.3 договору відступлення вбачається, що право вимоги переходить від кредитора до нового кредитора в день підписання цього договору.

Тоді ж ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підписали реєстр прав вимог, із якого слідує, що Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на суму заборгованості 39 200 грн., у тому числі: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 31 200 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 36, витяг з додатку до договору).

У період з 12 липня 2021 року по 5 серпня 2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило ТОВ «МІЛОАН» вартість відступлених прав вимоги.

24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (клієнт) і ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» (фактор) укладено договір факторингу №1/15 (далі - договір факторингу), за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату відступило позивачу право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, зокрема, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

У пункті 3.1 договору факторингу зазначено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів.

З часу підписання ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» реєстра прав вимог, Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на суму заборгованості 39 200 грн. (а.с. 37, витяг з додатку до договору).

ОСОБА_1 не повернув кредит і не сплатив проценти. На підставі договору відступлення прав вимоги ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке, у свою чергу, на підставі договору факторингу відступило це право ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» .

Вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 як нового кредитора, є підставними.

На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про недоведеність з сторони позивача переходу до нього від первісного кредитора права вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На підставі встановленого належить зробити висновок, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»», як нового кредитора, слід стягнути заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з кредитного договору.

Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Враховуючи те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту не виконав, наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000 грн. та заборгованості за процентами в межах погодженого строку кредитування в сумі 7 200 грн., всього : 15 200 грн.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, рішення Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ«Фінансова компанія «Пінг-Понг»».

Згідно з ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ТОВ«Фінансова компанія «Пінг-Понг»» при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, а при зверненні до суду з апеляційною скаргою було про сплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» долучено: фотокопію договору №43657029 про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року; фотокопію додаткової угоди №103026480 від 30 вересня 2024 року до договору №43657029 про надання правової допомоги від 7 серпня 2024 року; фотокопію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» щодо стягнення кредитної заборгованості, від 30 вересня 2024 року на суму 6 000 грн.; фотокопію акта №103026480 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), від 30 вересня 2024 року, на суму 6 000 грн.

В поданій апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» просило вирішити питання судових витрат.

В підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до апеляційної скарги долучило: фотокопію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» щодо стягнення кредитної заборгованості, від 17 квітня 2025 року на суму 3 000 грн; фотокопію акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17 квітня 2025 року на суму 3 000 грн.

Колегія суддів враховуючи наявні в матеріалах справи докази, вважає доведеним з сторони позивача надання адвокатом Білецьким Ю.М. правової (правничої) допомоги в суді першої та апеляційної інстанції на загальну суму 9 000 грн.

Разом з тим, з урахуванням предмета позову та розміру задоволених позовних вимог, який становить 38,77%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 2 347,91 грн. ((2422,40+3633,6)х38,77%), а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 3 489,3 грн. (9000х38,77%).

Керуючись ст.ст. 133,137,141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»», яка підписана його директором - Лановим Євгеном Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»» (01011, м.Київ, вул..Рибальська,22, ) заборгованість за кредитним договором №103026480 від 28 березня 2021 року у розмірі 15 200 (п`ятнадцять тисяч двісті) грн. та судові витрати в розмірі 5 837,21 грн. (п`ять тисяч вісімсот тридцять сім грн. 21 коп.).

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 липня 2025 року.

Головуючий - Т.І.Приколота

Судді: Ю.Р.Мікуш Р.В.Савуляк