Справа № 686/2419/25
Провадження № 2/686/2452/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого - судді Продан Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому клопотання про заміну правонаступника у справі,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2025 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про заміну позивача АТ «Укрсиббанк» на ОСОБА_4 та закриття провадження у справі в частині солідарного стягнення у зв`язку із поєднанням кредитора і боржника в одній особі. В обґрунтування вказує, що внаслідок відступлення права вимоги, до ОСОБА_4 (нового кредитора), перейшли всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором №0 від 23.07.2007р., а також договорами поруки від 23.07.2007р. та іпотеки від 25.07.2007р.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутності та повідомив, що АТ «Укрсиббанк» вибуло в якості кредитора та сторони у справі №686/2419/25.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання про заміну позивача АТ «Укрсиббанк» на ОСОБА_4 та закриття провадження у справі в частині солідарного стягнення у зв`язку із поєднанням кредитора і боржника в одній особі, підтримав та просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не направляв.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Так, судом встановлено, що АТ «Укрсиббанк» звернувся 27.01.2025 року до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в порядку ст. 625 ЦК України. Позов мотивував тим, що 23.07.2007р. між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 47 600 доларів США та зобов`язався їх повернути до 23.07.2018р.

В якості забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 23.07.2007р.

У зв`язку з порушення кредитних зобов`язань, банк в 2013 році звернувся до суду та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.07.2014р. у справі №686/3630/13 було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 борг в сумі 34 805,34 доларів США та 6 363,45 гривень. З часу ухвалення рішення про стягнення боргу, боржники не погасили борг а тому банк звернувся з цим позовом про стягнення 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. 31.01.2025 року по справі було відкрито провадження.

Однак, 07.02.2025р. між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» було укладено договір факторингу №07/02/2025, згідно умов якого банк відступив право вимоги за кредитним договором №0 від 23.07.2007р., а також усіма забезпечувальними договорами, ТОВ «Інвестмент Юніон».

Тоді ж, 07.02.2025 р., між ТОВ «Інвестмент Юніон» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії). Згідно п. 2.1.1 цього договору, до ОСОБА_4 (нового кредитора) перейшли всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором №0 від 23.07.2007р., а також договорами поруки від 23.07.2007р. та іпотеки від 25.07.2007р.

Відповідач ОСОБА_4 просить замінити позивача у справі №686/2419/25 з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на його правонаступника ОСОБА_4 та провадження у справі №686/2419/25 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 припинити у зв`язку з поєднанням кредитора і боржника в одній особі.

Вивчивши клопотання, суд приходить до слідуючого.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Частинами першою та другою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначено, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (пункт 31).

Відповідач ОСОБА_4 вважає, що вона є правонаступником АТ «Укрсиббанк» у зв`язку із відступленням права вимоги за кредитним договором, а тому провадження у справі слід припинити через поєднання кредитора і боржника в одній особі.

Так, у договорі про відступлення прав вимоги положення щодо того, які конкретно права одна особа відступає іншій є істотними і становлять предмет договору.

Відповідно до статті 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа , яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції

Згідно з абзацом 4 статті 2 закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до Закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не було доведено ті обставини, що на момент укладення договору факторингу громадянка України ОСОБА_4 , була юридичною особою, включена до реєстру фінансових або банківських установ та має ліцензії на здійснення відповідного виду діяльності, зокрема і щодо факторингових операцій.

В даному випадку ОСОБА_4 , як фізична особа, на момент укладення договору відступлення права вимоги не могла виступати фактором в договорах факторингу.

Крім того, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом вказаної статті Кредитодавцем за кредитним договором може бути або банк як спціалізована установа або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 465/646/11 зазначено, що фізична особа у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор-банк або інша фінансова установа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не довела належними та допустимими доказами, як передбачено ст. 81 ЦПК України, ті обставини, що вона є правонаступником АТ «Укрсиббанк» у спірних відносинах, а тому клопотання про заміну позивача у справі №686/2419/25 з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ОСОБА_4 та закриття провадження у справі №686/2419/25 в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 у зв`язку з поєднанням кредитора і боржника в одній особі, не підлягає до задоволення з наведених підстав.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача повідомив суд про те, що АТ «Укрсиббанк» вибуло в якості кредитора та сторони у справі №686/2419/25.

Таким чином, АТ «Укрсиббанк» не має претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості, у зв`язку із чим між сторонами відсутній предмет спору.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки АТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги до боржників.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про заміну правонаступника у справі залишити без задоволення.

Закрити провадження у справі № 686/2419/25 за позовною заявою акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення 3% річних в сумі 517.82 долари США та 3% річних в сумі 935.69 долари США.

Повний текст ухвали суду виготовлено 01.07.2025 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання повного тексту судового рішення.

Суддя: