Справа № 346/2912/24
Провадження № 2/344/1763/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючогосудді Антоняк Т.М.,

за участю секретаря Мрічко Н.І.,

представника позивача Селяніна В.О.,

представника відповідача Гарбар Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договором надання позики, в тому числі й на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020 року у розмірі 96899 гривень, з яких: 8000 гривень - борг по кредиту; 88899 гривень - борг по процентах за користування кредитом. А також просить стягнути судовий збір у розмірі 3028 гривень. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 справу передано у провадження судді Антоняку Т.М.

Ухвалою від 15 січня 2025 року вказану цивільну справу прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , було укладено Договір позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки - анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 14.02.2020 року, що акцептована відповідачем 14.02.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника.

Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору.

Згідно Договору позики, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання ТОВ «ІНФІНАНС» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо картки, на рахунок якої в подальшому Кредитодавцем (ТОВ «ІНФІНАНС») було перераховано грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. Підписанням Договору позики відповідач також підтвердив, що ознайомився з усіма його умовами, у тому числі з Правилами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надається кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору позики. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 26.01.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за Договором позики № від 26.01.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги відповідача.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 10.05.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 156680,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 148680,00 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 96899,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 88899,00 грн.

Зважаючи на вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020 в сумі 96899,00 гривень; стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17000,00 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує позовні вимоги, покликаючись на те, що у даній справі строк кредитування закінчився 27.03.2021 (останній день дії кредитного договору). Однак позивачем не надано доказів направлення споживачу текстового повідомлення про пролонгацію дії кредитного договору, що відповідало б приписам договору. Отже, строк кредитування закінчився саме 27.03. 2021, а тому нарахування позивачем заборгованості по відсотках на період часу після закінчення строку дії кредитного договору є необґрунтованим. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає кредитна заборгованість у розмірі 3400 грн, яка складається з тіла кредиту.

Зважаючи на обставини справи, базою нарахування річних є борг за тілом кредиту у розмірі 3400 грн, проте заявлений позивачем період нарахування охоплює періоди дії карантину та воєнного стану. Отже відповідно до пункту 18 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України відповідач звільняється від сплати такого нарахування.

Сторона відповідача зауважує, що є нормативно підтвердженим, що законодавцем, шляхом внесення відповідних змін до законодавчих актів, було передбачено (встановлено), що у виняткових винятках, якими є період дії карантину, що був запроваджений на території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби СОVID-19, у період дії воєнного стану, боржник звільняється від заходів відповідальності за порушення зобов`язання. Вказує на порушення позивачем строку позовної давності. Позивачем датована позовна заява 17.05.2024 року, а пред`явлена до суду фактично у липні 2024 року, позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою відмови у позові.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову заперечила з підстав, що викладені у відзив на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, 14.02.2020 ОСОБА_1 заповнено Заявку-Анкету на отримання кредиту (а.с. 10 зворот) на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № від 14.02.2020 року.

Пропозиція (оферта) акцептована відповідачем 14.02.2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, в якості аналога власноручного підпису Позичальника.

26.01.2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (надалі за текстом Договір позики).

Згідно квитанції за сплату № 48690420 від 14.02.2020 грошові кошти у сумі 8000,00 грн перераховано на карту відповідача (а.с. 21 зворот).

На підтвердження наявності між сторонами договірних правовідносин позивачем надано наступні документи:

копію Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020 з додатками (пропозиція, акцепт оферти заявка анкета);

копія Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM»;

довідку про ідентифікацію;

квитанцію щодо перерахування коштів відповідачу.

Відповідно до п. 1.2. Договору позики, Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000 гривень (п. 1.5. Договору позики).

Відповідно до п. 1.7. Договору позики, протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватись кредитними коштами, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.

Пропозиція (Оферта) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № від 14.02.2020 року в рамках Договору про надання позики № від 26.01.2020 року підписано Позичальником 14.02.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця.

Пропозиція (Оферта) містить погоджені умови щодо строку дії Договору 3 роки.

Строк дії договору позики 36 календарних місяців. Таким чином, строк дії Договору погоджений до 26.01.2023 року (а.с. 9 зворот).

Умовами Договору позики передбачено пролонгацію, зокрема п. 1.9. Договору, в якому вказано про автоматичну пролонгацію строку дії Договору ще на 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмового не повідомить іншу про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії Договору.

Згідно з п. 7.1. Правил надання грошових коштів у позику відсотки за користування сумою Фінансового кредиту нараховуються на суму Фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно.

14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 26.01.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за Договором позики № від 26.01.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістомст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 3 вказаного Закону України «Про електронну комерцію» (надалі за текстом Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідност. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені у ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

За розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики становить 96899,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 88899,00 грн.

Сторона відповідача покликається на неправомірність нарахування відсотків за Договором надання позики.

Відповідно до умов Договору позики, а саме п. 1.2, Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Пропозиція (Оферта) на отримання 2 траншу згідно Заявки-анкети № від 14.02.2020 року в рамках Договору про надання позики № від 26.01.2020 року підписано Позичальником 14.02.2020, містить погоджені умови щодо строку дії Договору 3 роки. Строк дії договору позики - 36 календарних місяців.

Таким чином, строк дії Договору погоджений до 26.01.2023 року.

Умовами Договору позики передбачено пролонгацію, а саме п. 1.9. Договору, в якому вказано про автоматичну пролонгацію строку дії Договору ще на 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмового не повідомить іншу про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії Договору.

Згідно з п. 7.1 Правил надання грошових коштів у позику відсотки за користування сумою Фінансового кредиту нараховуються на суму Фінансового кредиту з дня отримання включно та по день повернення включно.

З системного аналізу умов Договору позики надання позики та положень Правил надання коштів у позику вбачається, що зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем) з відсотковою ставкою 1,75 відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту, що також залишилось поза увагою відповідача.

Також, як вбачається зі змісту Договору позики, ним визначено два окремих строки:

строк користування траншем - 30 календарних днів, дотримання якого надає можливість позичальнику отримати наступний транш кредиту (п. 6.11. Правил);

строк користування кредитними коштами, наданими окремими траншами в рамках відновлювальної кредитної лінії, обмеженої максимальною сумою 20000,00 грн - 36 календарних місяців з дати укладення Договору.

Як вбачається з долучених позивачем наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості відповідача, нарахування відсотків за Договором надання позики проведено за період з 14.02.2020 по 09.01.2023, тобто в межах строку користування кредитними коштами 36 календарних місяців з дати укладення Договору (26.01.2020 року).

Відтак вбачається, що нарахування процентів за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020, укладеним з відповідачем, проведено виключно в межах строку, встановленого п.п. 1.2., 1.7 Договору, а тому є правомірним, відповідає умовам Договору позики.

Також, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 здійснювались погашення за отриманими кредитними коштами, а саме за першим траншем за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056 - 1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону».

Суд не погоджується з посиланням відповідача на вище зазначену норму, згідно якої боржник звільняється від заходів відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій (неустойки) за порушення виконання умов договору, зокрема штрафу та пені, проте не щодо відсотків за користування кредитом.

У позовній заяві позивач просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками, які нараховані за користування кредитними коштами. Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, пеня, штрафи, інфляції та 3 % річних за кредитним договором не були нараховані позивачем. Відтак, вказані посилання є безпідставними

Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог.

Сторона відповідача покликається і на пропуск строку позовної давності. Зазначає, що граничний максимальний строк користування отриманим відповідачем кредитом становить до 24 лютого 2020 року, а право вимоги та прострочення відповідача настало 25 лютого 2020 року. Позивачем датована позовна заява 17.05.2024 року, яка пред`явлена до суду фактично у липні 2024 року.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1.2. Договору надання позики строк дії договору складає 36 календарних місяців.

Відповідно до п. 1.9. Договору передбачена автоматична пролонгація строку дії Договору ще на 36 календарних місяців, якщо жодна із сторін письмового не повідомить іншу про його припинення.

Письмові повідомлення про припинення Договору надання позики у матеріалах справи відсутні, з огляду на що термін дії укладеного з відповідачем Договору закінчується 26.01.2026 року.

Тобто позовну заяву подано у травні 2024 року, тобто у межах строку дії Договору, а тому термін позовної давності щодо заявлення вимог про стягнення заборгованості за таким Договором не минув.

Крім того, згідно з п. 11.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», які є невід`ємною частиною Договору, сторони домовились, що позовна давність за всіма вимогами за цими Правилами та Договором становить п`ять років починаючи з дати, наступної за датою надання Фінансового кредиту (траншу), вказаною у Договорі. Відтак, позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін відповідно до ст. 259 ЦК України і встановлена до 14.02.2025 року (5 років з дати отримання 2-го траншу 14.02.2020).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконав, а право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020 р. в сумі 96 899 (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 8000,00 грн;

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 88899,00 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.п. 113-117 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат на правничу допомогу.

Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмету задоволеного позову.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 26.01.2020 р. в сумі 96 899 (дев`яносто шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 200 (п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2025 року.