Справа №: 398/5890/24
провадження №: 2-др/398/14/25
УХВАЛА

Іменем України

"02" липня 2025 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Горбунова Романа Володимировича, про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Горбунов Роман Володимирович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернишов Сергій Сергійович, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ

07 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту, засвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області Чернишовим С.С. 04 березня 2024 року, недійним.

Ухвалою суду від 12 червня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Ісмайлової А.В., позов залишено без розгляду.

17 червня 2025 року представник відповідача адвокат Горбунов Р.В., подав до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, яка обґрунтована тим, що в межах зазначеної справи відповідач ОСОБА_2 б поніс витрати на професійну правничу допомогу у вигляді послуг адвоката в сумі 3500,00 гривень. На підставі статей 134-137 Цивільного процесуального кодексу в разі залишення позову без розгляду такі витрати покладаються на позивача. До заяви також додав копію договору про надання правничої допомоги від 28 листопада 2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 5 від 28 листопада 2024 року на суму 3500,00 грн, а також детальний опис робіт, виконаних адвокатом Горбуновим Р.В. в цивільній справі № 398/5890/24.

Від представника позивача адвоката Ісмайлової А.В., до суду 02 липня 2025 року надійшла заява, в якій вона просить суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки справа по суті не розглядалась, позов відкликано і рішення у справі не приймалося.

Учасники справи повідомлені про час та місце розгляду заяви до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із поданими заявами, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник позивача на стадії підготовчого провадження, тобто до розгляду справи по суті, скористався наданим йому процесуальним законом правом та звернувся до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду.

У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому, згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що для стягнення на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17- ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від 29 квітня 2022 року у справі № 352/744/20.

Суд зазначає, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

У заяві про компенсацію витрат, пов`язаних із розглядом справи, представник відповідача послався на норми статей 134-137 ЦПК України та не зазначив, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

Під час розгляду справи суд не встановлював, а відповідач не доводив фактів зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за заявою представника позивача, а не через зловживання процесуальними правами.

Сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду не свідчить про недобросовісність поведінки позивача та не є безумовною підставою для покладання на нього обов`язку компенсації понесених відповідачем судових витрат.

З огляду на зазначене, досліджені обставини справи та доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 13, 133, 142, 257, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Горбунова Романа Володимировича, про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, до ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Горбунов Роман Володимирович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернишов Сергій Сергійович, про визнання заповіту недійсним.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.П. Шинкаренко