Справа № 577/6074/24
03 липня 2025 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судового засідання Бондаренко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Ухвалою судді від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді від 05 червня 2025 року витребувано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Раніше на адресу суду представник позивача направив додаткові пояснення, в яких зазначив, що Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрав чинності з 18 травня 2024 року, кредитний договір був укладений 15 січня 2024 року, додатковий договір був укладений 24 березня 2024 року. Отже, проценти за кредитним договором не є мірою відповідальності, а платою за користування чужими грошовими коштами. Поняття зобов`язання є відмінним від поняття відповідальності за невиконання зобов`язань. Саме тому ЗУ від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ не має зворотної дії в часі і не застосовний до вказаних правовідносин. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, у тому числі в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, відповідачу не здійснювалось.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначили, що з позовними вимогами погоджується частково в частині стягнення тіла кредиту в сумі 9613,22 грн. та відсотків за один місяць в сумі 1345,85 грн, оскільки кредит сплачувала вчасно. Останній платіж здійснила 07 квітня 2024 року, у подальшому відповідно до чинного законодавства як дружина військовослужбовця звільнена від сплати відсотків та комісій.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 15 січня 2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №15.01.2024-100000435, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявки, підтвердження укладання кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором Е647 (а.с. 12-19).
24 березня 2024 року ОСОБА_1 підписано з ТОВ «Споживчий центр» додатковий договір по кредитному договору №15.01.2024-100000435, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), який підписаний одноразовим ідентифікатором К432. Відповідачу продовжено строк дії договору, на який надається кредит, внесено зміни щодо графіку сплати кредиту, та зазначено строк, на який надається кредит, - 154 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 16 червня 2024 року(а.с. 8-9).
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.01.2024-100000435 від 15 січня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 складається з основного боргу 9613,22 грн, процентів 6729,25 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 15 січня 2024 року по 16 червня 2024 року (а.с. 7 зв.б.).
Позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав у повному обсязі, відповідачка не заперечує факту отримання нею кредитних коштів та користування наданими коштами.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Враховуючи, що відповідачка отримала грошові кошти (позику), які в добровільному порядку не повернула, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідачки на його користь заборгованості за тілом кредиту, що утворилася станом на 11 листопада 2024 року в розмірі 9613,22 грн. є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.
Вирішуючи вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 6, п. 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-ІХ у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, у ст. 14 п. 15 викладено в такій редакції: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан.
Указом Президента України № 65 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено провести загальну мобілізацію.
Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час.
Як вбачається з наданих відповідачем суду документів, чоловік відповідачки ОСОБА_2 відповідно до Указу Президента України № 272/2024 від 06 травня 2024 року «Про проведення загальної мобілізації» призваний на військову службу під час мобілізації. Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 №5824 від 09 липня 2022 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 02 липня 2022 року по час надання довідки. Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 №1839/1977 від 20 червня 2024 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 28 травня 2024 року, є учасником бойових дій, безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію рф проти України АДРЕСА_1 у період з 13 серпня 2022 року по 05 жовтня 2022 року.
Таким чином, на ОСОБА_1 розповсюджуються пільги, визначені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме їй не повинні нараховуватися проценти за користування кредитом за період з 18 травня 2025 року і на весь час перебування її чоловіка на військовій службі.
При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за кредитним договором від 24 березня 2024 року за період з 18 травня 2024 року відсутні, підлягають стягненню лише проценти за користування кредитом, нараховані до набрання цим законом чинності, тобто за один місяць.
За таких обставин, оскільки відповідачка до 07 квітня 2024 року вчасно сплачувала кредитні кошти по 2800,18 грн щомісячно, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти за користування кредитом за один місяць до 18 травня 2024 року в розмірі 1375,85 гривень згідно з графіком платежів, наданим відповідачкою, оскільки на неї розповсюджуються пільги, встановлені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (а.с.87-88).
В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 1049, 1054ЦК України, ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. Г. Вортоломей