Справа № 467/750/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вимоги позивача і обставини, що його зумовили звернення до суду із цим позовом

Позивач через свого представника подав до суду вказаний позов, в обґрунтування якого посилався на те, що 08 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту на суму 10 000,00 грн. зі строком кредитування 360 днів та періодичністю сплати відсотків у розмірі 1,99 % кожні 30 днів відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту.

У позові вказано, що зобов`язання кредитора перед відповідачем було виконано повністю шляхом зарахування 10 000,00 грн. на платіжну карту відповідача, яка була вказана ним же.

У той час, як відповідач своїх зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого станом на день звернення із позовом має заборгованість за договором у розмірі 53 979,00 грн. із яких: 10 000,00 грн. за тілом кредиту; 18 308,00 грн. за відсотками, нарахованими за користування кредитом; 25 671,00 за відсотками, нарахованими за 129 календарних днів.

За такого, позивач через свого представника просив суд стягнути із відповідач на свою користь цю заборгованість за кредитним договором разом із сплаченим судовим збором у розмірі 2 422,40 грн. та витратами на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Учинені процесуальні дії у справі

Спрощене провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 червня 2025 року, якою, крім цього, призначено перше судове засідання у справі, витребувано докази, заявлені представником позивача та запропоновано сторонами направити до суду і один одному заяви по суті справі у встановленій у ній строк.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач, у свою чергу, направив відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позову відмовити, визнавши недійсним нарахування відсотків.

Зокрема, посилався на те, що з 21 листопада 2020 року і до теперішнього часу служить у ЗСУ, а Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заборонено нараховувати відсотки, пеню та штрафи щодо кредитних заборгованостей військовослужбовців.

Одночасно відповідач просив зупинити провадження у справі до завершення воєнного стану.

Таким чином, відповідач заявив дві взаємовиключні вимоги: про відмову у позові та про зупинення провадження у справі.

На пропозицію суду від 01 липня 2025 року відповідач остаточно із своєю позицією не визначився, своїх вимог не уточнив, лише направив до суду копії документів, що вказують на проходження ним військової служби у лавах ЗСУ.

Внаслідок чого суд, з огляду на принцип пропорційності, що закріплений у ст.11 ЦПК України, враховуючи завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета цього спору, ціну цього позову, складність справи та її значення для сторін, а так само і те, що відповідач остаточно не визначився із своїми вимогами у частині процесуальних дій, які він просить суд учинити, і висловив свою позицію щодо пред`явлених до нього вимог, вважав за можливе розглянути справу і ухвалити рішення у ній.

Стислий виклад позиції позивача у відповідь на відзив відповідача

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що відсотки за користування кредитом були нараховані відповідачу відповідно до чинного законодавства і у межах строку користування кредитом.

При цьому, набуття позивачем права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу беззаперечно підтверджено матеріалами справи.

Крім цього, відповідач, з метою підтвердження свого статусу військовослужбовця, не надав ані первісному кредитору, ані позивачу усього пакету документів, які передбачені у листі Міністерства оборони України № 322/271/42 від 21 серпня 2014 року.

З цим просив позов задовольнити повністю.

Явка сторін в судове засідання

В судове засідання представник позивача і відповідач не з`явились, про його дату, час і місце повідомлені належно, що беззаперечно підтверджується матеріалами справи, внаслідок чого згідно із ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зокрема, представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач своєї позиції щодо прибуття до суду не висловив, проте, про нього повідомлений належно, заяв і клопотань про відкладення не направляв.

Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, що виникли між сторонами із посиланням на докази

Вирішуючи спір на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи їх згідно із правилами ст.98 ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надавши оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу окремо, суд установив таке.

08 жовтня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 7147439 (далі Кредитний договір) про надання споживчого кредиту.

Зокрема, безпосередньо сам Кредитний договір і додаток №1 до нього Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 08 жовтня 2023 року відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С7958.

Так само, як і паспорт споживчого кредиту ( а.с. 17).

З чого суд робить висновок, що позивач був достеменно обізнаний з усіма істотними умовами кредитного договору, як то, його предметом, строком повернення та ціною (розміром процентів) та загалом правилами користування кредитними грошима.

Так, згідно п. 1.2, 1.3. Кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у сумі 10 000,00 грн., а відповідач зобов`язався одержати, повернути його, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Строк кредитування становить 360 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів ( п.1.4 ); тип процентної ставки фіксована, а її розмір 1.99% в день в межах строку кредиту ( п.1.5, 1.5.1).

Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 29653,85 % річних, що за весь строк користування кредитом становить 81 640,00 грн.

Таке відображене і в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток №1 до Кредитного договору).

Таблиця, окрім цього, містить у собі визначення чистої суми платежу за розрахунковий період, тобто, визначену суму, яка мала бути сплачена відповідачем кожні 30 днів, як те передбачає п. 1.4 Кредитного договору.

Аналогічні умови кредитування у частині розміру процентної ставки, у тому числі й річної, строк кредиту та періодичності платежів для його погашення, вказані й у Паспорті споживчого кредитування, який також підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С7958.

Сторони погодили дату надання кредиту, а саме: 08 жовтня 2023 року ( п.2.2 Кредитного договору).

Зарахування коштів на картку позивача здійснено ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» на підставі договору із ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08 липня 2020 року ( а.с.29-35).

А факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк», направленого на ухвалу від 02 червня 2025 року про витребування доказів.

Із якого слідує, що 08 жовтня 2023 року на карту ОСОБА_1 здійснено переказ коштів у сумі 10 000,00 грн., що відповідає п. 2.1 Кредитного договору.

Власне, відповідач й не заперечував цю обставину у своєму відзиві.

Як видно із картки обліку договору ( а.с. 19-25) за період з 08 жовтня 2023 року по 26 травня 2024 року відповідач нічого не сплатив у рахунок погашення кредиту, ані його тіла, ані відсотків за користування кредитними коштами.

Тим самим, суд установив, що відповідач взагалі не виконав свої обов`язки за Кредитним договором, зокрема, передбачений п. 4.4., щодо повернення кредиту у встановлений строк і сплати процентів.

Внаслідок такого, з урахуванням стандартної процентної ставки 1,99 % за день у нього виникала загальна заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» за процентами у розмірі 18 308,00 грн. та за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн.

Тобто, всього заборгованість відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» станом на 26 травня 2024 року становила 28 308,00 грн.

Право вимоги на стягнення цієї заборгованості, з рештою, отримав позивач у цій справі на підставі договору факторингу.

Щодо питання набуття позивачем права вимоги до відповідача

Однак, вже 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (позивач у цій справі) уклали договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно п. 1.1. якого фактор (ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ТОВ «Авентус Україна) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до них, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

На підставі п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Ці умови були повністю виконані сторонами, так як сторони підписали Реєстр боржників згідно Додатку №1 до договору факторингу та Акт прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2.

Умови виконання договору підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами ( а.с. 37, 66-93), які не викликають у суду сумнівів щодо набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором, який є предметом цього судового розгляду.

Зокрема, із витягу з Реєстру боржників слідує, що ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги заборгованості у розмірі 28 308,00 грн. (тіло 10 000,00 грн. та відсотки 18 308,00 грн.) за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 ( а.с. 28).

Щодо нарахування відсотків новим кредитором і встановлення загальної суми заборгованості

Як установив суд, позивач набув право вимоги до відповідача щодо заборгованості за тілом і відсотками у розмірі 28 308,00 грн., яка мала місце станом на 26 травня 2024 року.

Але строк кредитування становить 360 днів, що передбачено п. 1.4 Кредитного договору.

Тому новий кредитор, тобто, позивач у цій справі, нарахував відповідачу відсотки за користування кредитом на тих самих умовах, виходячи із ставки 1.99 %, однак вже за період з 27 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року, тобто в межах погодженого сторонами строку кредитування (360 днів).

Отже, заборгованість відповідача за цей період (129 днів) становить 25 671,00 грн., що підтверджується наявним у справі розрахунком ( а.с. 26-27).

Суд відмічає, що позивач про зміну кредитора повідомив відповідача шляхом направлення йому СМС повідомлення ( а.с. 18), проте, відповідач не здійснив жодного платежу щодо погашення кредиту, ані за його тілом, ані за відсотками і перед новим кредитором.

Внаслідок такого у відповідача перед позивачем виникала заборгованість на загальну суму 53 979,00 грн., а саме: 10 000,00 - за тілом кредиту; 18 308,00 - за відсотками, нарахованими за період з 08 жовтня 2023 року по 26 травня 2024 року; 25 671,00 грн. за відсотками, нарахованими новим кредитором за період з 27 травня 2024 року по 02 жовтня 2024 року.

Разом із цим, суд установив, що відповідач призваний на строкову військову службу 13 жовтня 2020 року із направленням до військової частини НОМЕР_1 .

З 16 грудня 2022 року відповідач прийнятий на військову службу за контрактом у цій же військовій частині (довідка командира В/Ч НОМЕР_1 №1341 від 09.07.2025 року).

Водночас, будь яких відміток про звільнення відповідача з військової служби чи інших відомостей, що вказують на те, що на цей час він не є військовослужбовцем, військовий квитом НОМЕР_2 від 13.10.2020 року не містить.

Застосоване право у контексті спірних правовідносин

Отже, між сторонами було укладено електронний кредитний договір і наразі склались правовідносини, пов`язані з користуванням кредитними коштами та порушенням умов договору з боку відповідача, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Ці правовідносини регулюються наступними правовими нормами.

Стосовно питання укладення електронного договору

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України «Про електронну комерцію».

У свою чергу, за п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.

Відповідно до п. 5. ч.1 ст. 3 вказаного Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

А електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору ( п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За частиною першою статті 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За правилом ч.2 ст.11 цього ж Закону електронний договір, повинен містити визначені крім Цивільним кодексом України істотні умови для відповідного виду договору.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ( ч.3 ст.11 вказаного Закону).

Відповідно до ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Отже, суд робить висновок, що відповідач уклав електронний кредитний договір у із дотриманням положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст.12 цього ж Закону.

Договір містить у собі усі істотні умови, як то, стосовно його предмету, ціни, строку дії.

Норми ЦК України, що регулюють виконання зобов`язання за договорами, у тому числі й кредитними

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК); якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч.1 ст. 612 ЦК).

За змістом ч.1 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору ( ч.3 ст. 626 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

На підставі ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч.1 ст. 638 ЦК).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною ( ч.2 ст. 638 ЦК).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції ( ч.1 ст. 640 ЦК).

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1056-1 ЦК України регулює, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Норми, що регулюють звільнення військових від сплати відсотків

Відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Із системного аналізу ст. 1 Закону України «Про оборону» (визначення терміна «особливий період»), ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (визначення термінів «особливий період», «мобілізація») вбачається, що поняття «особливий період» є значно ширшим, ніж поняття «період мобілізації людських ресурсів», а тому особливий період не закінчується в момент завершення мобілізації в Україні.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

У той час, як відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено.

Висновки

Отже, розглядаючи цю справу, суд установив, що відповідач, уклавши електронний кредитний договір, набув певного обсягу прав та обов`язків за ним, зокрема, повернути кредитні кошти (тіло кредиту) та сплатити плату за користування ними (відсотки).

Процентна ставка за договором фіксована і не змінювалась протягом усього строку кредитного договору, тобто протягом 360 днів. Про її розмір і порядок сплати відповідач був достеменно обізнаний.

Проте, відповідач своїх обов`язків за договором не виконав, у той час, як позивач набув право вимоги до нього саме за цим договором, що достовірно установлено судом.

При цьому, позивачем належними і допустимим доказами доведено порушення з боку відповідача умов кредитного договору і розмір заборгованості, що виникла внаслідок такого порушення.

Звідси суд робить висновок, що права позивача є порушеними через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором і вони підлягають судовому захисту у спосіб, що запропонований позивачем у позовній заяві, тобто шляхом стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором.

Проте, суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за тілом кредиту.

Звідси, позов підлягає до часткового задоволення, зокрема, через таке.

На підтвердження свого статусу військовослужбовця відповідач надав до суду копію військового квитка та довідку із військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2025 року №1341.

Із якої, зокрема, слідує, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

А це вказує на те, що він є військовослужбовцем і приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією рф проти України, під час особливого періоду.

Водночас, на час виникнення спірних правовідносин і до дня ухвалення цього рішення відповідач перебував і перебуває на військовій службі, що підтверджується записами у військовому квитку.

Тому суд робить висновок про застосування до спірних правовідносин положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і приймає рішення про відмову у задоволенні позову у частині стягнення із відповідача нарахованих відсотків за період дії кредитного договору на загальну суму 43 979,00 грн.

Щодо питання розподілу судових витрат

Судовий збір

Стосовно ж стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 422, 40 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Цей позов задоволено судом на 18,53 % (10 000,00 грн.* 100% / 53 979,00 грн.= 18,53%).

Якщо позивачем при подачу позову сплачено судового збору у розмірі 2 422,40 грн., то 18,53 % від цієї суми становитиме 448,87 грн. (2 422,40 *18,53 %/100% =448,87 грн.).

Тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий у розмірі 448,87 грн.

Витрати на правничу допомогу

Крім цього, представник позивача просив суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Цей розмір витрат, на думку суду, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову.

Витрати є належно підтвердженими.

Однак, ці витрати так само підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За правилом ч.2 ст. 137 ЦПК України а результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Бо витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

У разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Так як позов задоволено на 18,53 %, то й витрати на правову допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог і мають бути стягнуті із відповідача на користь позивача у розмірі 1 853,00 грн. ( 10 000,00 грн. *18,53%/100%= 1853,00 грн.).

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованість за кредитним договором №7147439 від 08 жовтня 2023 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» заборгованості за відсотками на загальну суму 43 979 (сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» судовий збір у розмірі 448 (чотириста сорок вісім) грн. 87 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 1 853 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у цій справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал»; адреса: Україна, 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ірина Явіца