Справа № 541/2744/25
Провадження № 2/541/1375/2025
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2025 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілова Л.Г., під час підготовки до розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

14.07.2025 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 даній позовній заяві було присвоєно ЄУН 541/2744/25, номер провадження 2/541/1375/2025 та визначено головуючим суддею у вказаній цивільній справі суддю Шатілову Л.Г.

Головуючим по справі суддею Шатіловою Л.Г. з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 віднесений до переліку присяжних Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відповідно до Рішення тридцятої сесії Миргородської міської ради восьмого скликання від 17 лютого 2023 року № 8.

Миргородським міськрайонним судом Полтавської області розглядалися цивільні справи в порядку окремого провадження під головуванням судді Шатілової Л.Г. у складі якого одним з присяжних був позивач по справі - ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом складом суду, щодо якого відсутні сумніви як в учасників, так і у стороннього спостерігача в об`єктивності, неупередженості та безсторонності такого складу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній має заявити самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Тобто розгляд справи суддею, щодо якого існують об`єктивні підстави для виникнення сумнівів у його неупередженості, є порушенням ним передбачених діючим законодавством обов`язків судді та правил суддівської етики.

У ч. 1 ст. 2 ЦПК України наголошується, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості головуючого судді з боку учасників справи та стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, а також з урахуванням принципу процесуальної економії часу (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) суддя дійшов висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід головуючого судді Шатілової Л.Г. у зазначеній цивільній справі та відвести його від розгляду цієї справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілової Л.Г. від розгляду зазначеної цивільної справи задовольнити.

Відвести суддю Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Шатілову Л.Г. від розгляду цивільної справи № 541/2744/25 (провадження № 2/541/1375/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів.

Зазначену цивільну справу передати до канцелярії Миргородського міськрайонного суду Полтавської області для її повторного автоматизованого розподілу між суддями в порядку, передбаченому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: Л. Г. Шатілова