УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участі секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за скаргою Приватного підприємства «Мегаполіс» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПП «Мегаполіс» - адвокат Резуненко Д.С. в грудні 2024 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить, з урахуванням заяви від 29.01.2025 року, визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незнятті арешту з нерухомого майна Приватного підприємства «Мегаполіс», зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні про арешт майна боржника, б/н, від 17.05.2011; реєстраційний номер обтяження 11177300; Зобов?язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна Приватного підприємства «Мегаполіс» (), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні про арешт майна боржника, б/н, від 17.05.2011; реєстраційний номер обтяження 11177300.

Скарга мотивована тим, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №26462475 про стягнення заборгованості ПП «Мегапорліс» перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 1820,00 грн за виконавчим листом від 29.04.2011 року №2-2169/11. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою від 17.05.2011 року виконавцем було накладено арешт на все нерухоме майно ПП «Мегапорліс». В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ПП «Мегаполіс» зареєстроване на території Суворовського району, а тому постановою державного виконавця від 24.06.2011року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до іншого відділу ДВС, проте накладений арешт скасований не був. 29.10.2024 року заборгованість ПП «Мегаполіс» було в повному обсязі погашено у розмірі 1820, 00 грн за виконавчим листом від 29.04.2011року № 2-2169/11, виданим Суворовським районним судом. м. Херсона. В зв`язку з наведеним ПП «Мегапорліс» змушений звернутися з даною скаргою до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.12.2024 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.12.2024 року витребувано докази по справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2025 року витребувано докази по справі.

10.12.2024 року від представника Дніпровського ВДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ Рябоконь Ю.О. надійшли заперечення на скаргу у яких зазначено, що в рамках виконавчого провадження №26462475 арешт на майно скаржника не накладався, а отже відсутні підстави для зняття арешту з усього майна. Водночас, державним виконавцем було зазначено, що вищезазначене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням термінів зберігання. Крім того, у письмових поясненнях державним виконавцем було додатково зазначено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №26468762 з примусового виконання виконавчого листа №2-2169/11, виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом м. Херсон, про стягнення з ПП «Мегаполіс» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 464 438,35 грн. 16.05.2011 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника). 14.06.2011 винесено постанову про виконавчий збір та постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника. Станом на сьогоднішній день на адресу Дніпровського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) підтверджуючі документи про відсутність боргу за вищезазначеним виконавчим документом не надходили, а отже, просить відмовити у задоволенні скарги.

24.12.2024 року від представника скаржника адвоката Резуненко Д.С. надійшли письмові пояснення у яких зазначено, що на теперішній час АТ "Райффайзен Банк Аваль" пропущений строк для пред`явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання. Так, 24.04.2018 року головним державним виконавцем Суворовского РВ ДВС було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-2169/11, виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом м. Херсон, про стягнення з ПП «Мегаполіс» на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 464 438,35 грн. У вказаній постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 24.04.2021р. Проте АТ "Райффайзен Банк Аваль" у встановлений строк виконавчий лист до виконавчої служби повторно не пред?явив. Як вбачається із доданої до попередніх пояснень Роздруківки з реєстру виконавчих проваджень, на теперішній час відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження про стягнення з ПП "Мегаполіс" на користь АТ "Райффайзен Банк Аваль" боргу.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутнє будь-яке виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29.04.2011р. № 2-2169/11, а строк пред?явлення його до виконання вже сплинув. За таких обставин стягувач вже не має можливості вимагати примусового виконання вказаного виконавчого листа. Бездіяльність стягувача, яка полягає у непред?явленні повторно виконавчого листа, неподанні будь-яких заяв і заперечень по даній справі свідчить про відсутність майнових претензій до ПП "Мегаполіс" з боку Банку.

Водночас наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право ПП "Мегаполіс" на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі №127/1547/14-ц (провадження №61-12997св21, ЄДРСРУ № 108653799).

Заявник та його представник в судове засідання за викликом суду не з`явилися, представник заявника надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності приходить до наступного.

На виконанні Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №26468762 з примусового виконання виконавчого листа №2-2169/11, виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом м. Херсон, про стягнення з ОСОБА_1 , приватного підприємства «Омега-Сервіс», приватного підприємства «Мегаполіс», Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ «Юг-Трейд ЛТД» достроково, солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором 012104-01/1022 від 14 листопада 2006 року в сумі 1464438,35 грн.

16.05.2011 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника). 14.06.2011 винесено постанову про виконавчий збір та постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника.

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що ПП «Мегаполіс» зареєстроване на території Суворовського району, а тому постановою державного виконавця від 24.06.2011 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС, проте накладений арешт скасований не був.

07.03.2012 року державним виконавцем Суворовського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) винесено постанову у ВП №52214726 про повернення виконавчого документу №2-2169/11 від 29.04.2011 року стягувачу відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» - у боржника невиявлене рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення.

Згідно листа Суворовського відділу ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) від 27.03.2025 року №14011, який було надіслано суду на виконання ухвали про витребування доказів, на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №52214726 з примусового виконання виконавчого листа №2-2169/11 виданого 29.04.2011 року Суворовським районним судом міста Херсон про стягнення боргу з Приватного підприємства «Мегаполіс» на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 1464438,35 грн. 24.04.2018 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та супровідним листом виконавчий документ направлено на адресу стягувача. Станом на 27.03.2025 року виконавчий документ на виконанні відділу не перебуває та повторно не пред?являвся.

Додатково повідомлено, що відповідно до наказу «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затвердженої 08.06.2017 року Міністерством юстиції України строк зберігання завершених виконавчих проваджень 3 роки.

У той же час, відповідно до статті 37 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 18 Закону У країни «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

ПП «Мегаполіс» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця саме Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), оскільки останнім було закінчено виконавче провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС, проте накладений арешт скасований не був.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, (який діяв на час виникнення правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року , державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частинами 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, якою встановлювались наслідки завершення виконавчого провадження, передбачалось, що разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, вказаною нормою закону чітко визначались випадки коли при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець не здійснює зняття арешту, що був накладений на майно боржника, у тому числі при закінченні виконавчого провадження у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Про те, що державний виконавець у даному випадку не мав прав та повноважень знімати арешт при закінченні виконавчого провадження свідчать і положення п. 3.16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України №512/5 від 02.04.2012 року (в редакції чинній станом на 22.09.2016 року), згідно якої, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності.

Таким чином, дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна боржника при вирішення питання про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із передачею виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, були правомірними і повністю відповідали вимогам діючого на той час законодавства, а тому вимоги скаржника про визнання бездіяльності суб`єкта оскарження неправомірною задоволенню не підлягають.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника.

Так, згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

За обставинами цієї справи, на теперішній час жодна з перелічених підстав для зняття арешту державним виконавцем відсутня, а тому безпідставним буде задоволення скарги шляхом зобов`язання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт.

Поряд із цим, частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

До таких випадків, коли арешт знімається за рішенням суду можна віднести обставини за яких виконавче провадження відсутнє (закінчене, знищене тощо), стягувач майнових претензій не має, а арешт майна боржника безпідставно триває довгий час.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до змісту ст. 451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження, і права чи свободи заявника були порушені.

Враховуючи, що арешт на майно боржника у виконавчому провадженні накладений державним виконавцем в інтересах стягувача АТ «Райффайзен Банк» на виконання рішення суду, яке до теперішнього часу не виконано та судом встановлено, що виконавче провадження було завершено на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній на той час редакції), а виконавчий документ був направлений за належністю до Суворовського відділу ДВС, що не передбачає скасування арешту майна, оскільки стягувач має право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, які можуть бути поновлені судом, відомості про виконання рішення суду заявником не надано.

Таким чином, суд не вбачає протиправності дій саме Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу не зняття арешту з нерухомого майна ПП «Мегаполіс», оскільки державним виконавцем закрито виконавче провадження у зв`язку із направленням виконавчого документу до Суворовського ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса), який повернув виконавчий документ стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», дії якого представником заявника не оскаржуються.

Проте, варто зазначити, з огляду на висновки, сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 року у справі № 2/1522/11652/11, провадження № 14-137цс24, за результатами касаційного перегляду справи, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зроблених у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 815/7269/15, процитовані у пункті 136 цієї постанови, сформулювавши висновок про те, що як частиною першої статті 50 Закону № 606-XIV, так і пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не визначалось обов`язку державного виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що доводи скаржника щодо неправомірності дій Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги, зважаючи на письмові докази, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Також, у задоволенні клопотання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зупинення провадження у зв`язку із перебуванням на розгляді ВП ВС цивільної справи, яка є подібною справі яка розглядається слід відмовити, оскільки 14.05.2025 року Велика Палата Верховного Суду вже вирішила питання з однакового застосування норм права різними судовими палатами з приводу подібних правовідносин у справі № 2/1522/11652/11.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 12, 13, 258-261, 268, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Приватного підприємства «Мегаполіс» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.05.2025 року

СуддяЯ. В. Шестакова