печерський районний суд міста києва
Справа № 2-79/11
пр. № 6-7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АТ «ПУМБ», ТОВ «Ковельсвіт», ОСОБА_2 , про визнання виконавчих документів, виданих на підставі рішення Печерського районного суду міста Києві від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-79/11, такими, що не підлягають виконанню,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою про визнання виконавчих документів, виданих на підставі рішення Печерського районного суду міста Києві від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-79/11, такими, що не підлягають виконанню.

Заявниця, її представник в призначене судове засідання не з`явились, однак в заяві ОСОБА_1 міститься прохання про розгляд справи за відсутності заявниці або її представника.

Заінтересована особа АТ «ПУМБ» явку свого представника в судове засідання не забезпечило. На адресу суду надійшла заява від АТ «ПУМБ» від 25 квітня 2025 року, відповідно до якої, окрім іншого, Банк просить провести розгляд заяви у відсутність свого представника.

Заінтересована особа ТОВ «Ковельсвіт» явку свого представника в судове засідання не забезпечило. Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Ковельсвіт» () припинено з 19 червня 2020 року, відомості щодо правонаступників - відсутні.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 24 червня 2025 року на електронну адресу суду надійшла його заява від 23 червня 2025 року, в якій, серед іншого, вказує, що перебуває за межами України та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Визнавши неявку заявника / заінтересованих осіб або їх представників такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву у межах ініційованого питання, встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку.

Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-79/11, яке набрало законної сили 12 серпня 2013 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, а зустрічний позов ПАТ «Донгорбанк» задоволено у повному обсязі. Присуджено: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Донгорбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 3 064 964, 32 долари США, що еквівалентно сумі 24 432 976, 06 грн, суму пені у розмірі 750 796, 07 грн, судовий збір у розмірі 1 700, 00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн, штраф за невиконання умов договору іпотеки у розмірі 105 175, 00 грн з ОСОБА_1 та суму штрафу за невиконання обов`язку поручителя у розмірі 601 566, 61 долари США, що еквівалентно 4 795 508, 54 грн, та 2 731, 45 грн - з ОСОБА_1

20 вересня 2013 року представником ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (АТ «ПУМБ»), як правонаступником ПАТ «Донгорбанк», було отримано два виконавчих листи у справі № 2-79/11.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 2-79/11 від 05 квітня 2018 року суд вирішив замінити стягувача у виконавчому провадженні № 44427748 з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ» (, поштовий індекс 04119, м. Київ, вул. Якірна, буд. 8) як на правонаступника за правом вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі №2-79/11 від 16 вересня 2020 року заяву ТОВ «Ковельсвіт» про заміну сторони у виконавчому документі у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Донгорбанк» про визнання кредитного договору недійсним та за зустрічним позовом ПАТ «Донгорбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. Ухвала суду від 16 вересня 2020 року набрала законної сили, відомості про оскарження ухвали суду - відсутні.

Подана ОСОБА_1 заява про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконання обґрунтовується тим, що АТ «ПУМБ» задовольнило свої кредиторські вимоги до божників шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (Житлове приміщення), а отже, відповідно до норм ЗУ «Про іпотеку» всі вимоги кредитора / іпотекодержателя до боржника вважаються погашеними. Також, заявник вказує, що у зв`язку з припиненням юридичної особи - останнього стягувача за виконавчими документами ТОВ «Ковельсвіт», рішення суду не може бути виконано боржниками, оскільки відсутня особа, що може прийняти таке виконання зобов`язання.

В свою чергу, заінтересована особа - АТ «ПУМБ» в своїх поясненнях від 25 квітня 2025 року, поданих в рамках розгляду заяви ОСОБА_1 вказує, що викладені заявником обставини щодо набуття АТ «ПУМБ» права власності на іпотечне майно є вірними та відповідають реальним обставинам справи. АТ «ПУМБ» не заперечило щодо заяви ОСОБА_1 та залишило питання вирішення заяви по суті - на розсуд суду.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 в своїй заяві у справі від 23 червня 2025 року просить суд задовольнити заяву ОСОБА_1 , вважає її обґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права (що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові в справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18 від 20 лютого 2019 року).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів цивільної справи № 2-79/11 вбачається, що між ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого було АТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року укладено кредитний договір № 2008-30-Ф відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредитні кошти на умовах, встановлених Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року було укладено іпотечний договір № 30-2008-Ф, зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Тверською І. В. у реєстрі за № 3095. Предметом іпотеки за іпотечним договором було: чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 (житлове приміщення).

Розділом 4 Іпотечного договору № 30-2008-ф від 20 серпня 2008 року визначено порядок задоволення вимог іпотекодержателя у випадку порушення позичальником умов кредитного договору, в тому числі визначено право набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 45657157 від 15 жовтня 2015 року вбачається, що підставою виникнення права власності на житлове приміщення за ПАТ «Перший український міжнародний банк» є іпотечний договір № 30-2008-ф, серія та номер: 3095, виданий 20 серпня 2008 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І. В.

Таким чином, АТ «ПУМБ» було набуто право власності на житлове приміщення шляхом задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки в позасудовому порядку передбаченому Законом України «Про іпотеку».

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (редакція від 06 листопада 2014 року, діяла станом на 13 жовтня 2015 року) передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Умовами кредитного договору №2008-30-Ф від 20 серпня 2008 року або іпотечного договору №30-2008-Ф від 20 серпня 2008 року не передбачено додаткових умов щодо продовження відповідальності позичальника / іпотекодавця після задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки.

Отже, у цьому випадку вбачається, що АТ «ПУМБ» задовольнило свої вимоги до боржників у позасудовому порядку.

У Постанові Великої палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, ВП ВС підтримала правовий висновок КЦС ВС щодо застосування частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній до введення в дію Закону №2478-VIIІ), визначивши, що після завершення позасудового врегулювання спору та звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними й підстав для звернення стягнення на інше майно, що перебуває в іпотеці, або стягнення коштів із боржника немає.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2023 року у справі № 753/15616/19, в якій суд зокрема зазначив, що позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.

У Постанові Великої палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 ВП ВС приходить до висновку, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 03 липня 2018 року № 2478-VIII) передбачає недійсність наступних вимог кредитора, заявлених не до основного боржника, а щодо виконання боржником основного зобов`язання, що в цьому контексті слід розуміти як недійсність вимог, заявлених до всіх сторін як основного договору, так і забезпечувальних зобов`язань, закріплених в акцесорних договорах.

Верховним Судом неодноразово вказувалось, що за своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, тобто за наявності прямої вказівки про це в законі.

За загальним правилом, судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням сили рішенням суду.

Правовою природою виникнення зобов`язань між ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого стало АТ «ПУМБ», яке відступило права вимоги на користь ТОВ «КОВЕЛЬСВІТ» були саме кредитний договір та укладені на підставі нього Іпотечний договір та договір поруки, зобов`язання за якими припинились у силу норм Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до норм ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Як вже вказувалось судом, відповідно до відомостей розміщених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останнього стягувача за виконавчими документами - ТОВ «КОВЕЛЬСВІТ», , було ліквідовано 19 червня 2020 року, номер запису: 1043323, підстава: рішення щодо припинення. Відомості щодо правонаступника ТОВ «Ковельсвіт» після його припинення в Єдиному державному реєстрі - відсутні. Станом на дату розгляду заяви, будь-яких заяв про заміну стягувача за виконавчими документами від будь-якого нового кредитора - не надходило.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що відсутня будь-яка особа - кредитор, яка наділена належною правосуб`єктністю для того, щоб бути стягувачам за виконавчими документами та відповідно вимагати або прийняти в належний спосіб виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що викладені обставини доводять обґрунтованість заяви про виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, та наявність безумовних підстав для її задоволення судом

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1-20, 352-353, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: АТ «ПУМБ», ТОВ «Ковельсвіт», ОСОБА_2 , про визнання виконавчих документів, виданих на підставі рішення Печерського районного суду міста Києві від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-79/11, такими, що не підлягають виконання, задовольнити.

Виконавчий лист № 2-79/11, виданий 25 вересня 2013 року Печерським районним судом міста Києва, боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; стягувач: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ 1428282, вул. Університетська, 2А, м. Донецьк, 83001, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 3 064 964, 32 долари США (що еквівалентно сумі 24 432 976, 06 грн), суму пені в розмірі 750 796, 07 грн, судовий збір в розмірі 1 700, 00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн, стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 105 175, 00 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий лист № 2-79/11, виданий 25 вересня 2013 року Печерським районним судом міста Києва, боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ; стягувач: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ 1428282, вул. Університетська, буд. 2А, м. Донецьк, 83001, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 3 064 964, 32 долари США (що еквівалентно сумі 24 432 976, 06 грн), суму пені в розмірі 750 796, 07 грн, судовий збір в розмірі 1 700, 00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн, стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Донгорбанк» суму штрафу за невиконання обов`язку поручителя в розмірі 601 566,61 долари США (що еквівалентно 4 795 508, 54 грн) та 2 731, 45 грн, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова