Провадження №2/748/50/25
Єдиний унікальний № 748/2973/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

28.06.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал»: 1) заборгованість за кредитним договором № 403673269 від 26.10.2021 р. у розмірі 59 446,80 грн; 2) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Позов мотивований тим, що позивач, на підставі договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 р., укладеного з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув право вимоги до відповідача на суму 59 446,80 грн за кредитним договором № 403673269 від 26.10.2021 р., укладеним відповідачем з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

У свою чергу, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув право вищевказаної вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 р., укладеного з ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який неодноразово продовжувався додатковими угодами, а саме: додатковою угодою № 19 до 31.12.2020 р., додатковою угодою № 26 до 31.12.2021 р., а також додатковою угодою № 27 до 31.12.2022 р.

Оскільки відповідач не сплачує боргу за вказаним кредитним договором, то позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість на суму 59 446,80 грн, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою судді від 01.07.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

30.07.2024 р. відповідачем подано до суду відзив, згідно з яким останній позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, зазначає про те, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ним було укладено 26.10.2021 р., тобто значно пізніше укладення між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р.

Окрім того, додані до позовної заяви документи, не містять повної інформації щодо дати складання договорів факторингу, а також не містять умов так доказів того, що було відступлення прав вимоги саме по кредитному договору № 403673269 від 26.10.2021 р., відсутній реєстрі боржників з зазначенням переданих по кредитному договору № 403673269 від 26.10.2021 р.

Таким чином, як вважає відповідач, позивачем не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 403673269 від 26.10.2021 р. від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки позивач посилається на договір факторингу, який був укладений у 2018 р., тоді як кредитний договір був укладений у 2021 р., тобто вже після відступлення прав вимоги за ним, що в свою чергу спростовується відповідно, перехід права від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно, та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» та вказує на безпідставність доводів позивача.

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Також, відповідач у своєму поданому відзиві повідомляє, що у зв`язку з розглядом справи, ним було понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, а тому він просить стягнути їх з ТОВ «Юніт Капітал» на користь нього.

02.08.2024 р. представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, зазначає також про те, що право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло позивачу на підставі договору факторингу, згідно з яким предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникають у позивача у майбутньому (майбутня вимога), а не тільки ті вимоги, які існували на момент укладення договору.

З урахуванням визначених строків дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та додаткових угод № 19, № 26, № 27, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що вартість витрат на професійну правничу допомогу є суттєво завищеною та неспівмірною фактично наданим послугам. Зокрема написання відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, що містить в собі загальні норми права, складений адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями та коштує 5 000,00 грн є значно завищена відносно складності справи № 748/2973/24, яка не потребує спеціальних знань.

Також, представником відповідача до матеріалів справи додано копію квитанції № б/н від 26.07.2024 р., яка нібито підтверджує фактично понесені витрати позивачем на правничу професійну допомогу у розмірі 5 000,00 грн, проте, дана копія квитанції не відповідає загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 р.

Тож, квитанцію № б/н від 26.07.2024 р., про сплату позивачем гонорару представника відповідача неможливо вважати належним доказом понесення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, а тому, як стверджує позивач у своєму відзиві, у стягненні правничої допомоги із ТОВ «Юніт Капітал» на користь відповідача слід відмовити.

Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 26.20.2021 р., встановлено наступну інформацію, а саме: ПІБ: ОСОБА_1 , договір (оферта) - № 403673269, дата укладення договору - 26.10.2021 р., сума кредиту - 14 000,00 грн, строк кредиту - 30 днів (а.с.22).

26.10.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 укладено договір № 403673269, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 14 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.11 зворот-14).

Пунктом 1.7. Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «дисконтний період»), а саме до 25.11.2021 р. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Положенням п. 1.8. Договору визначено, що сторони погодили, що встановлений у п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінету чи в терміналах самообслуговування партнерів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно із п. 1.9 Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

1.9.1. виключно на період строку визначеного п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 грн процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;

1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідувальною процентною ставкою в розмірі 677,99 грн процентів річних, що становить 1,86 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

1.9.3. Якщо позичальник користуватиметься кредиом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовується з дати надання кредиту і до взаємовідосин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України, сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою становить від дати отримання Кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 цього договору.

Базова процента ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожень день користування кредитом. В усіх інших нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійнюється відповідно до умов цього пункту договору.

Згідно із п. 1.10 Договору, позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані та термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Відповідно до п. 1.11 Договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.12. договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час.

Відповідно до п. 1.12 Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданою кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумності ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1 087,70 грн процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 1.13 Договору, проценти в розмірі визначеному п. п. 1.9 або 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Пунктом 4.3. Договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його достроковості розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV6JM58», який було відправлено йому на номер мобільного тетефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 26.10.2021 р. (а.с.14) в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно з копією платіжного доручення від 26.10.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів відповідачу в розмірі 14 000,00 грн відповідно до договору № 403673269 від 26.10.2021 р. для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.26).

28.11.2018 р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а факто зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.47-50).

Відповідно до п. 1.4 вказаного договору «борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Згідно із п. 1.3 даного договору право вимоги від права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Пунктом 1.2 вказаного договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в реєстрах прав вимоги.

Розділом 2 даного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги.

Так, згідно із п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

Крім того, п. 8.2 цього договору визначено, що строки його дії починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору, та закінчується 28.11.2019 р., але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

28.11.2019 р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) було укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-91 від 28.11.2018 р., відповідно до якої сторони дійшли згоди, що строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2020 р., але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с.27).

Також, 31.12.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., якою викладено текст договору в новій редакції, та, зокрема в п. 4.1. договору визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с.29-32).

Також, вказаною угодою було продовжено строк дії договору до 31.11.2021 р., але в будь якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Крім того, 31.12.2021 р. між ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., відповідно до якої сторони дійшли згоди, що строк дії цього договору починає перебіг, визначений у п. 2 цього договору та закінчується 31.12.2022 р. включно (а.с.34).

Зазначений договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та додаткові угоди до нього містять підписи сторін, які підтверджують їх укладення.

Копією Реєстру прав вимоги № 166 від 28.12.2021 р., який підписаний сторонами договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р., підтверджується перехід до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги до відповідача в розмірі 36 083,60, до якої входить: 14 000,00 грн заборгованість по основному боргу, 22 083,60 грн заборгованість по відсоткам (а.с.38,39).

Відповідно до п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 р. фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с.80-82).

У вказаному договорі містяться аналогічні положення щодо порядку відступлення прав вимоги, що і в Договорі факторингу № 28/1118-0128 від 28.11.208 р., укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.80-82).

Так, зокрема, у п. 1.3 договору визначено, що право вимоги всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому, а у п. 8.2 даного договору зазначено, що строк його дії закінчується 04.08.2021 р., але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Крім того, п. 4.1 договору визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку, а відповідно до п. 5.3.3 договору фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, у тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

До вказаного договору також укладалися додаткові угоди № 2 від 03.08.2021 р., № 3 від 30.12.2022 р., , якими, зокрема, продовжувався строк дії договору (останній раз до 30.12.2024 р. включно) та викладали його в новій редакції відповідно додатковою угодою від 05.08.2020 р., додатковою угодою № 1 від 10.08.2020 р. (а.с.84 зворот, 56,57, 85).

Копією реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 р., який підписаний сторонами договору факторингу, підтверджується перехід до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до відповідача у розмірі 59 446,80 грн, до якої входить 14 000,00 заборгованість по основному боргу та 45 446,80 грн заборгованість за процентами (а.с.54,55).

06.03.2024 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 06/03/24, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суми позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суми позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно із додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.75-78).

Згідно із п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстрі боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із копією акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 р. реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору (а.с.58,59).

Копією реєстру боржників до договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 р., який підписаний сторонами договору, підтверджується перехід до ТОВ «Юніт Капітал» прав вимоги до відповідача в розмірі 59 446,80 грн, до якої входить 14 000,00 грн заборгованість по основному боргу, 45 446,80 грн заборгованість за процентами (а.с.58).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо переданняправа грошовоївимоги обумовленепевною подією,воно вважаєтьсяпереданим змоменту настанняцієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 2 ст. 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів невимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені ЗУ «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За умовами договору № 403673269 від 26.10.2021 р. правила та паспорт споживчого кредиту складають невід`ємну частину цього договору. Укладаючи договір, позичальник підтвердила, що вона ознайомилася, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті www.moneyveo.ua (п. 4.1 договору) (а.с.10,11).

Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.11.2021 р. в справі № 243/6552/20, від 09.09.2020 р. в справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. в справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. в справі №127/33824/19 та інших.

Таким чином, 26.10.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір № 403673269, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконала взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за розрахунком, наданим позивачем та не спростованим відповідачем, станом на 07.06.2024 (включно) складає 59 446,80 грн, до якої входить: 14 000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 45 446,80 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.28).

Розрахунки суми процентів за користування кредитом зроблені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» за період з 26.10.2021 р. до 22.02.2022 р., що повінстю відповідає умовам укладеного договору (п. п. 1.3, 1.8., 1.9, 1.9.1) (а.с.35,53).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За вказаних обставин, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернула отримані грошові кошти та не сплатила в повному обсязі проценти за користування ними, як первісному кредиторові, так і позивачу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню.

Доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, зводяться, по суті, до твердження про недоведеність позивачем факту належного переходу до нього права вимоги, а також про відсутність правових підстав для покладення відповідальності на відповідача. Втім, ці доводи були обґрунтовано спростовані позивачем у відповіді на відзив.

Зокрема, позивачем було надано всі необхідні докази, що підтверджують факт укладення договорів факторингу, передачу (відступлення) права вимоги, а також документальне підтвердження конкретного грошового зобов`язання відповідача, яке виникло в межах виконання договірних зобов`язань між первісним кредитором та боржником.

Довід відповідача про нібито відсутність належного підтвердження передачі вимоги є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1078 ЦК України, право вимоги, що виникне в майбутньому, вважається переданим фактору з моменту виникнення відповідного зобов`язання, без потреби в додатковому оформленні такого переходу. Позивач правомірно послався на цю норму у відповіді на відзив, а також навів логічно та юридично послідовне тлумачення механізму факторингу, який у цьому випадку відповідає положенням договорів і правовій природі відносин між сторонами.

Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на положення ст. ст. 512, 514, 516 ЦК України, згідно з якими відступлення права вимоги не потребує згоди боржника, а боржник вважається належно повідомленим про таке відступлення, якщо відповідне повідомлення направлене рекомендованим листом, як це підтверджується матеріалами справи (а.с.62).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено обґрунтованість заявлених вимог, правонаступництво за грошовим зобов`язанням, та надано повний обсяг доказів, що підтверджують правомірність вимог до відповідача.

Враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень проти таких вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд вирішив це наступним чином.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зважає, що позивачем також заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи, зокрема: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 5 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, відзив має містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідачем заявлено вимогу щодо стягнення з позивача відшкодування витрат на правничу допомогу з написання відзиву у розмірі 5 000,00 грн, що підтверджується: 1) квитанцією до прибуткового касового ордеру № б/н від 26.07.2024 р. (а.с.104), 2) актом прийому-передачі виконаних робіт з рохрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката (гонорару) згідно договору про надання правничої допомоги від 26.07.2024 р., де зазначено, що загальна вартість послуг (гонорару) за домовленістю складає 5 000,00 грн (а.с.105).

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн за подання даної позовної заяви до суду, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 12.06.2024 р. № 2489 (а.с.1).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що становить 100 % від розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: 1) актом прийому-передачі наданих послуг від 06.03.2024 р. (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024 р.), де розмір правової допомоги зазначено у розмірі 5 000,00 грн (а.с.61), 2) договором про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024 р. укладеним між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» (а.с.65,66), 3) свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 Тараненка А.І. (а.с.89), 4) додатковою угодою № 7 до договору про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024 р. від 06.03.2024 р., де відповідач зазначений в таблиці боржників під № 120 (а.с.70-72).

Відповідно до п. п. 1-4 ч. 4. ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У Постановах Верховного Суду від 07.11.2019 р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 р. у справі № 922/2685/19 Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розмінності їхнього розміру, врахувавши відсутність заперечень відповідача у відзиві щодо розміру витрат позивача на правову допомогу, виходячи з конкретних обставин справи та її складності у сукупності дають підстави зробити висновки, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу слід залишити у розмірі заявленому позивачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 422,40 грн, також понесені позивачем витрати за послуги з надання професійної (правничої) допомоги у сумі 5 000,00 грн.

Відповдіно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, витрати на правову допомогу, понесені відповідачем, не підлягають відшкодуванню, оскільки позов задоволено повністю, а відсутність підстав для їх покладення на позивача підтверджується процесуальними нормами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10-13, 81, 133, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 610-612, 615, 626-629, 639, 641, 644, 1077, 1078, 1083 ЦК України, ЗУ «Про електронну комерцію», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, оф. 10) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 403673269 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 59 446 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сорок шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 40 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.О. Кухта