П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Київ

Справа №373/2925/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/9629/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Керекези Я.І. 25 лютого 2025 року у м. Переяслав, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2024 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення донькою 23-річного віку або припинення навчання.

Позовні вимоги обгрунтововані тим, що позивач перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі із 05 листопада 2005 року по 19 травня 2009 року. Від сумісного проживання у шлюбі вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою. Донька з вересня 2024 року є студенткою 1 курсу Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія». Термін навчання - до 30 червня 2028 року. Донька проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку не надає, хоча працює в ЗП (ПТ)О «Професійний коледж» та отримує стабільну заробітну плату. Позивач працює прибиральницею в КЗ КОР «Переяславський ліцей «Патріот», отримує заробітну плату в розмірі, якого не вистачає на утримання доньки.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_4 , в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2024 року і до закінчення навчання в Київському університеті інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», але не довше, ніж до досягнення донькою 23-річного віку.

В частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць рішення підлягало негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 807, 47 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що утримання дітей є обов'язком обох батьків, а донька потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається, а у відповідача є можливість надання матеріальної допомоги, і тому стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини щомісячного заробітку(доходу) відповідача є обгрунтованим і справедливим.

Не погодилася з вказаним рішенням суду позивач, нею подано апеляційну скаргу, в якій вказується на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що при ухваленні рішення суд врахував те, що у відповідача на утриманні перебувають батьки-пенсіонери, з якими він зареєстрований та проживає в одному будинку.

Вказує, що їй одній матеріально важко утримувати повнолітню доньку, яка навчається, без сторонньої допомоги, оскільки вона потребує належного утримання та інші витрати, пов`язані з її навчанням та розвитком.

Зазначає, що суд не врахував вартість навчання, яка становить 43200 грн на 2025-2026 рік при її заробітній платі 8234, 34 грн.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки вони є необгрунтованими та неспроможними, вони носять формальний характер. Вказує, що позивач безпідставно зазначила в позові твердження про те, що відповідач у добровільному порядку доньці не надав допомоги, оскільки навіть коли їй виповнилось 18 років він і надалі продовжив сплачувати аліменти.

На підставі викладеного, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було зареєстровано 05 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 254 /а.с.3/.

Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 22 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області /а.с.5/.

Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 , виданого 21 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, 19 травня 2009 року шлюб між сторони по справі був розірваний, про що зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів за № 76 /а.с.6/.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого 04 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, позивач 04 березня 2011 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » /а.с.7/.

Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022року по справі №373/1598/22(2/373630/22) із відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.8-10/.

Відповідно до довідки Київського університету інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія» № 2/4955 від 07 листопада 2024 року ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу даного вузу, навчається на контрактній основі. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр» до 30 червня 2028 року /а.с.12/.

На підтвердження факту перебування доньки на навчанні у вищезазначеному навчальному закладі позивачем було надано копію Індивідуального договору № 9 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця від 19 серпня 2024 року /а.с.13-14/ та копію Договору про навчання від 19 серпня 2024 року /а.с.15-16/.

Як вбачається із довідки № 5 від 12 грудня 2024 року (а.с.11), позивач працює прибиральницею в КЗ КОР «Переяславський ліцей «Патріот» і її середньомісячний дохід складає 9709, 54 грн (після здійснення передбачених законодавством відрахувань - 8234, 34 грн/.

Відповідно до довідки № 9 від 13 січня 2025 року ОСОБА_2 працює майстром виробничого навчання у ДПТНЗ «Переяслав-Хмельницький ЦПТО» та розмір його середньомісячного доходу становить 37387, 04 грн. (після здійснення відрахування податку та аліментів 23846, 49 грн ) /а.с.29/.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с.37/.

Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Переяславської міської ради № 80 від 14 січня 2025 року по АДРЕСА_1 зареєстрованими є ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 /а.с. 33/.

Згідно акту депутата Переяславської міської ради № 16 від 13 січня 2025 року ОСОБА_2 проживає разом із батьками по АДРЕСА_1 , веде з ними спільне господарство.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

З наведених обставин справи вбачається що ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Остання є студенткою Національного університету «Одеська юридична академія» на контрактній основі.

Колегією суддів установлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_4 на день звернення позивача до суду із даним позовом досягла повноліття, проте не досягла 23- річного віку, продовжує навчання, не працює, не одружена, не отримує дохід, проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Отже, встановивши, що ОСОБА_4 продовжує навчатися, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, суд дійшов правильного висновку про обов`язок відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку, яка навчається.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо достатності аліментів у розмір 1/6 частки від доходів, адже відповідач спроможний, за своїм фінансовим станом, сплачувати аліменти на доньку, яка продовжує навчання, в більшому розмірі колегія суддів відхиляє як необґрунтовані з огляду на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, не надала суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про існування дійсної, обґрунтованої та документально підтвердженої потреби її доньки ОСОБА_4 саме у такому розмірі аліментів.

Посилання позивача на неврахування судом першої інстанції розміру плати на навчання не спростовують вказані висновки суду, оскільки всі витрати, пов`язані з утриманням дитини покладаються на обох батьків.

Суд першої інстанції правомірно визначив розмір аліментів, виходячи із встановлених обставин справи, доведеного рівня доходів відповідача та принципу розумності й справедливості. Обов`язок доведення підвищеної потреби повнолітньої дитини покладається на позивача, і у випадку ненадання таких доказів, суд не має підстав для задоволення позову у заявленому розмірі.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини справ, дав їм належну правову оцінку, рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук