Провадження № 2/537/176/2025
Справа № 537/5036/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

представника ОСОБА_1 адвоката Ульянової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

у с т а н о в и в:

26 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшов позов ОСОБА_1 , поданий її представником адвокатом Ульяновою Ю.А., до ОСОБА_2 , в якому просили: 1) припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме щодо транспортного засобу МАN, модель 18.224, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за проданий без її згоди автомобіль в розмірі 242772,89 грн.; 3) судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. (а.с.46).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи не з`явилися в підготовче засідання. Відповідач не з`явився в підготовче засідання, двічі повідомлявся про місце і час проведення підготовчого засідання шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, судові повістки повернулися до суду без вручення, оскільки адресат був відсутній за вказаною адресою. (а.с. 62).

27.01.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Маслія В.М. надійшла заява, в якій він просив ознайомити його з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. (а.с. 69).

06 лютого 2025 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію за проданий без його згоди автомобіль, що становить 1/2 частину вартості автомобіля BMW 320, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_2 , в розмірі ринкової вартості 130010,00 грн., встановленої транспортно-товарознавчою експертизою. Стягнути з відповідача судові витрати. (а.с.73)

21.05.2025 року в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 просив прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом. Вважав, що не порушено визначені законом строки для подання зустрічного позову, оскільки про розгляд справи вони дізналися лише 27.01.2025 року, тобто вже після закриття підготовчого провадження у справі, на стадії судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо прийняття зустрічної позовної заяви з підстав пропуску строку для її подання.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2025 року постановлено прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Відповідачу за зустрічним позовом запропонувати надати до суду відзив на позов, в якому викласти заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Позивачу за зустрічним позовом надати відповідь на відзив в строк, визначений ч.4 ст.179 ЦПК України. Відкладено судове засідання на 09 год. 00 хв. 22.07.2025 року. (а.с.130).

06.06.2025 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, поданою її представником адвокатом Ульяновою Ю.А., в якій просили: 1) поновити строк на подання заяви про збільшення позовних вимог, який пропущений з поважних причин, 2) припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме щодо транспортного засобу МАN, модель 18.224, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу BMW 3181, 1992 р.в.; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за продані без її згоди автомобілі в розмірі 294825,92 грн.; 3) судові витрати покласти на відповідача. (а.с.137)

22.07.2025 року в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Ульянова Ю.А. просила суд поновити строк для подання ОСОБА_1 заяви про збільшення первісних позовних вимог від 06.06.2025 року, як пропущений з поважних причин, та прийняти відповідну заяву до розгляду. В обґрунтування пропуску строку для подання заяви про збільшення первісних позовних вимог зазначила, що після закриття підготовчого провадження у справі 05.12.2024 року, під час судового розгляду по суті, а саме 21.05.2025 року, суд ухвалив прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. У зустрічному позові позивач ОСОБА_2 заявив вимоги про поділ майна подружжя, яке було придбане та продане подружжям у період шлюбу. Тому ОСОБА_1 у відповідь на зустрічний позов ОСОБА_2 вирішила збільшити позовні вимоги за первісним позовом, а саме окрім заявлених первісних позовних вимог про поділ майна подружжя, яке було продано ОСОБА_2 без її згоди після розірвання шлюбу, також ще поділити майно подружжя, яке було придбано подружжям та продано без її згоди ОСОБА_2 у період шлюбу. Представник Ульянова Ю.А. вважала, що заява ОСОБА_1 про збільшення первісних позовних вимог подана з порушення строку з поважних причин, оскільки є відповіддю на зустрічний позов ОСОБА_2 , який суд прийняв після закриття підготовчого провадження, під час розгляду справи по суті.

Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Маслій В.М. не з`явилися в судове засідання. Від представника адвоката Маслія В.М. надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частина друга статті 189 ЦПК України).

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Разом з тим, згідно з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.10.2019 у справі №902/271/18, від 16.02.2021 у справі №922/2115/19, в ухвалі від 22.06.2021 у справі №923/525/20, постанові від 16.12.2021 у справі №910/7103/21 суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Однак такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

При цьому Верховний Суд констатує, що навіть після закінчення підготовчого засідання не виключається можливість подання суду відповідних клопотань, спрямованих на додаткове збирання доказів, натомість подібні клопотання не лише мають бути обґрунтовані особою, яка подає відповідне клопотання, а й судом має бути заслухані думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. У цьому виявляється принцип «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 27.05.2013, пункт 106). (постанова ВС від 03.10.2019 у справі №902/271/18).

Слід зауважити, що встановлення законодавцем часових обмежень на подання доказів спрямоване на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми правами, коли через наявність права на подання доказів відповідний учасник буде відтерміновувати винесення судом рішення по суті справи через необхідність дослідження додатково поданих таким учасником доказів.

Також у постанові від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18 Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року при відкритті провадження у справі відповідачу запропоновано надати суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. (а.с.46).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 05.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи не з`явилися в підготовче засідання. Відповідач двічі повідомлявся про місце і час проведення підготовчого засідання шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання, проте повістки повернулися до суду без вручення, оскільки адресат був відсутній за вказаною адресою. (а.с. 62).

В матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем копії ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року про відкриття провадження. Ухвала та судових повісток, які направлялися судом відповідачу за первісним позовом ОСОБА_2 , але повернулися без вручення за відсутністю його за вказаною адресою.

27.01.2025 року представник відповідача адвокат Маслій В.М. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Вже 06.02.2025 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За правилами ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Отже зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя надійшов до суду у строк, встановлений ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.09.2024 року про відкриття провадження, тобто в 15-денний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі.

За таких обставин, з дотриманням вимог ст.191, ст.194 ЦПК України, Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2025 року постановлено прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Відповідачу за зустрічним позовом запропонувати надати до суду відзив на позов, в якому викласти заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. Позивачу за зустрічним позовом надати відповідь на відзив в строк, визначений ч.4 ст.179 ЦПК України. Відкладено судове засідання на 09 год. 00 хв. 22.07.2025 року. Суд прийняв до уваги, що вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, форма і зміст зустрічної позовної заяви відповідає вимогам статей 175 і 177 ЦПК України, зустрічний позов надійшов до суду у строк встановлений ухвалою про відкриття провадження від 27.09.2024 року, тому суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 та об`єднав його в одне провадження з первісним позовом після закриття підготовчого провадження на стадії судового розгляду. (а.с.130).

Проте 06.06.2025 року у відповідь на зустрічний позов позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення позовних вимог, поданою її представником адвокатом Ульяновою Ю.А., в якій просили: 1) поновити строк на подання заяви про збільшення позовних вимог, який пропущений з поважних причин, 2) припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме щодо транспортного засобу МАN, модель 18.224, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу BMW 3181, 1992 р.в.; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за продані без її згоди названі автомобілі в розмірі 294825,92 грн.; 3) судові витрати покласти на відповідача. (а.с.137)

Отже з підстав, що відповідач не отримав з поважних причин судові повістки про виклик в підготовче засідання, оскільки був відсутній за зареєстрованим місцем свого проживання, не прийняв участь в підготовчому засіданні, тому з поважних причин не мав можливості на стадії підготовчого провадження вчинити процесуальні дії на свій захист, але дізнавшись про розгляд справи, у визначені судом строки подав зустрічний позов, який вже після закриття підготовчого провадження на стадії судового розгляду був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом. Разом з тим після прийняття судом зустрічного позову після закриття підготовчого провадження на стадії судового розгляду, виникло питання, що позивач позбавлений можливості на свій захист у відповідь на зустрічний позов вчинити процесуальні дії, які відносяться до стадії підготовчого провадження. Судом установлено, що предметом спору є поділ спільного майна подружжя, а тому суд мав на виконання завдань підготовчого провадження визначити обставини справи, які підлягають встановленню, зібрати відповідні докази, зокрема установити обсяг спільного майна та зобов`язань подружжя, які підлягають поділу. Але це не було виконано судом на стадії підготовчого провадження з підстав неявки відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 в підготовче засідання з поважних причин, оскільки він не був обізнаний про його проведення.

За таких обставин, з метою повного, об`єктивного та всебічного вирішення спору між сторонами, суд вважає за необхідне повернутися до стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст. 274, 277, 352, 353 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Повернутися до стадії підготовчого провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Призначити підготовче засідання на 18.08.2025 року о 10:00 год. в приміщенні Крюківського районного суду міста Кременчука за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Троїцька, будинок 37/49.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається: kr.pl.court.gov.ua/sud1615/.

Направити копію ухвали учасникам справи.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мурашова Н.В.