Номер провадження: 22-ц/813/2441/25
Справа № 1505/8399/2012
Головуючий у першій інстанції Матяш Т.Л.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Матяш Т.Л. 09 жовтня 2012 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання угоди дійсною та визнання права власності 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та складається з: житлової кімнати, площею 9,8 кв.м., зазначеної на плані - «2-2»; житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., зазначеної на плані - «2-3»; коридор, площею 9,5 кв.м., зазначений на плані - «2-1»; кухня, площею 9,7 кв.м., зазначена на плані -«2-4»; туалет, площею 1,1 кв.м., зазначений на плані - «2-5»; ванна, площею 2,8 кв.м., зазначена на плані - «2-6», підвал; сарай; посилаючись на наступне.

14 червня 2012 року між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вищевказаній адресі.

Сторони повністю виконали всі істотні умови договору від 14 червня 2012 року, а саме: відповідач передав, а позивач прийняв у свою власність та сплатив вартість 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 .

Однак, сторонами зазначений договір купівлі-продажу не був нотаріально засвідчений, що здійснювало перешкоди для ОСОБА_2 у розпорядженні вищезазначеним нерухомим майном.

ОСОБА_3 позов визнала.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу від 14 червня 2012 року, згідно якого ОСОБА_2 купила, а ОСОБА_3 продала 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та складається з: житлової кімнати, площею 9,8 кв.м., зазначеної на плані - «2-2»; житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., зазначеної на плані - «2-3»; коридор, площею 9,5 кв.м., зазначений на плані - «2-1»; кухня, площею 9,7 кв.м., зазначена на плані - «2-4»; туалет, площею 1,1 кв.м., зазначений на плані - «2-5»; ванна, площею 2,8 кв.м., зазначена на плані - «2-6», підвал; сарай.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та складається з: житлової кімнати, площею 9,8 кв.м., зазначена на плані - «2-2»; житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., зазначеної на плані - «2-3»; коридор, площею 9,5 кв.м., зазначений на плані - «2-1»; кухня, площею 9,7 кв.м., зазначена на плані -«2-4»; туалет, площею 1,1 кв.м., зазначений на плані - «2-5»; ванна, площею 2,8 кв.м., зазначена на плані - «2-6», підвал; сарай.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 (який не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції) просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власником частини у праві спільної часткової власності на вищевказаний будинок, та є власником частини у праві спільної часткової власності земельної ділянки. Апелянт вважає, що ОСОБА_3 порушила свій обов`язок, передбачений ст. 362 ЦК України, та не повідомила інших співвласників про намір продати свою частку сторонній особі, чим грубо порушила права співвласників.

Сторони про розгляд справи на 08 липня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2

08 липня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , та складається з: житлової кімнати, площею 9,8 кв.м., зазначеної на плані - «2-2»; житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., зазначеної на плані - «2-3»; коридор, площею 9,5 кв.м., зазначений на плані - «2-1»; кухня, площею 9,7 кв.м., зазначена на плані - «2-4»; туалет, площею 1,1 кв.м., зазначений на плані - «2-5»; ванна, площею 2,8 кв.м., зазначена на плані - «2-6», підвал; сарай.

Даний житловий будинок належав ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 14 жовтня 2003 року, серія ВАР №444962, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Тітовою Т.С., зареєстровано в реєстрі за №6183.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони повністю виконали всі істотні умови договору від 14 червня 2012 року, а саме: відповідач передала, а позивач прийняла у свою власність 22/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою та складається з: житлової кімнати, площею 9,8 кв.м., зазначеної на плані - «2-2»; житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., зазначеної на плані - «2-3»; коридор, площею 9,5 кв.м., зазначений на плані - «2-1»; кухня, площею 9,7 кв.м., зазначена на плані - «2-4»; туалет, площею 1,1 кв.м., зазначений на плані - «2-5»; ванна, площею 2,8 кв.м., зазначена на плані - «2-6», підвал; сарай.

Однак, всупереч чинному законодавству, сторонами не був нотаріально посвідчений укладений між ними договір купівлі-продажу від 14 червня 2012 року, оскільки відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору, посилаючись на постійну зайнятість.

Через ухиляння відповідача нотаріально посвідчити договір, позивач не могла належним чином зареєструвати право власності на квартиру.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 , та необхідність їх задоволення.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 18 ЦПК України, обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У зазначеній статті визначено коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи, учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Водночас судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження у справі, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі, не навів у апеляційній скарзі жодного доводу, яким саме чином рішенням суду першої інстанції порушуються його законні права та інтереси.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 став власником 29/200 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Відповідно, станом на день ухвалення оскаржуваного судового рішення - 09 жовтня 2012 року, апелянт не був власником вказаної частини домоволодіння, та не був стороною договору купівлі-продажу, який є предметом розгляду даної справи, а відтак, вказане судове рішення не могло порушити його права та інтереси.

У той же час мати апелянта, яка станом на жовтень 2012 року була власником частини домоволодіння АДРЕСА_2 , рішення суду першої інстанції не оскаржувала та не заявляла про порушення своїх прав з боку ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 порушила свій обов`язок, передбачений ст. 362 ЦК України, та не повідомила інших співвласників про намір продати свою частку сторонній особі, чим грубо порушила права співвласників, є безпідставними, оскільки, як вже вказувалось вище, станом на 09 жовтня 2012 року апелянт не був співвласником спірного домоволодіння, у зв`язку із чим відповідач у справі не могла порушити його права.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених судом обставин, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуваним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року не було порушено права та обов`язки ОСОБА_1 , на підставі чого апеляційне провадження за його апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст. 367, п.3 ч.1 ст. 362, ст. 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на нерухоме майно, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 18 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе