Справа № 570/6299/24
Номер провадження 2/570/486/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивачів адвоката Чабан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія УСГ про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 р. адвокат Чабан І.В., будучи представником позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , позивача ОСОБА_4 , звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до ПАТ Страхова компанія УСГ та просить:

стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ УСГ на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 : 241 200,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника для малолітньої дитини; 6166,67 грн. відшкодування моральної шкоди; 20 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги;

стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ УСГ на користь ОСОБА_3 : 6166,67 грн. відшкодування моральної шкоди; 5 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги;

стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ УСГ на користь ОСОБА_4 : 6166,66 грн. відшкодування моральної шкоди; 5 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14.08.2023 року близько 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Honda Civic», р.н НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вул. Лубенська в с. Велика Омеляна Рівненського р-н Рівненської обл., зі сторони вул. Весняна в напрямку вул. Музиківська, проявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиць "Дубенська-Шевченка" у вказаному населеному пункті, перед виїздом з другорядної дороги на вказане перехрестя, не дав дорогу вантажному самоскиду «MAN TGS 32.400», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що рухався до перехрестя головною дорогою по вул. Шевченка в напрямку автодороги М06 "Київ-Чоп", як наслідок, допустив зіткнення з вантажним самоскидом, водій якого не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Honda Civic» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала травми несумісні з життям, від яких померла на місці пригоди; пасажир автомобіля марки «Honda Civic» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, між отриманими потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та настання її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Вказані факти підтверджується вироком Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/29/24 від 10.07.2024 р., Свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 . Серія НОМЕР_3 .

Наводить положення ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблої, зокрема дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матері ОСОБА_3 та батькові ОСОБА_4 .

В результаті вищевказаної ДТП та наслідків від неї, малолітня дочка та батьки ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазнали шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з підстав, які визначені, зокрема у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004р. (далі - Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.).

Згідно п. 21.1. ст. 21 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування».

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Honda Civic», р.н НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №214069850 чинного на дату ДТП.

Відповідно до ст. 22 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування».

Керуючись вищевказаними положеннями Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., Позивачі повідомили Відповідача про настання страхового випадку та звернулися, в порядку визначеному Законі України №1961-IV від 01.07.2004 р., із повідомленням про ДТП та заявами на виплату страхового відшкодування.

Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містились:

80 400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.;

241 200,00 грн. в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, встановленої п 27.2. ст.27 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р.

Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 300,00 грн (20 100 грн - малолітній дитині, 40 200 грн батькам), незрозумілим залишається вищезазначений розподіл часток, адже Відповідачу було надано інформацію про коло осіб, які претендують на виплату страхового відшкодування моральної шкоди, страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для малолітньої дочки загиблої не було сплачено взагалі.

Станом на дату написання цієї позовної заяви, Відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування у повному обсязі та у строки встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закон України №1961-IV від 01.07.2004 р., що стало підставою для звернення Позивачів в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, смерть потерпілої настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди.

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб».

«Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч. 5 статті 1187 ЦК України, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 2 статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілій було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

"Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи" (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).

Відповідно до статті 22 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., в редакції чинній на дату ДТП: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Згідно п.23.1 ст.23 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону України №1961-IV, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону №1961-ГУ).

Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Станом на дату складення цієї позовної заяви, із заявами на виплату страхового відшкодування звернулися лише: батьки та законний представник в інтересах малолітньої дитини.

Жодних вимог про відшкодування моральної шкоди інші особи до Відповідача не пред`являли, а тому право на отримання страхового відшкодування мають лише ті особи, які подали заяви про свої вимоги у строки встановлені Закону України №1961- IV від 01.07.2004 р. До вказаного висновку прийшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №643/207/16-ц, який викладений у його постанові від 13.03.2019 р.

Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілої, є виключно батьки та малолітня дитина.

Відшкодування моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV.

Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_6 є: дочка ОСОБА_2 ; мати ОСОБА_3 ; батько ОСОБА_4 .

Вищенаведені відомості підтверджуються Свідоцтвами про народження ОСОБА_2 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 .

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 грн.

З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн, виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, частка яка припадає на кожного становить 26 800,00 грн.

Відповідачем прийнято рішення про виплату моральної шкоди у розмірі 60 300,00 грн по 20 100 грн кожному.

Отже, моральна шкода виплачена не в повному обсязі, невиплаченою залишається частка у розмірі 20 100,00 грн, яка ділиться на кількість осіб, які мають право на отримання виплати страхового відшкодування пов`язаного з моральною шкодою.

Відшкодування пов`язане із втратою годувальника.

Згідно частини 2 статті 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 в редакції чинній на дату пригоди: «Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку".

Згідно ч.1, ч.2 ст.1200 ЦК України:

«1. У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

інвалідам - на строк їх інвалідності;

одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував».

У потерпілої, на день її смерті, на утриманні перебували такі члени сім`ї: дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на час смерті матері була малолітньою, що підтверджується свідоцтвом про її народження.

Отже, в розумінні вищенаведеної норми ЦК України, малолітня дитина є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю матері.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі.

Частиною 2 статті 1200 ЦК України встановлено, що: "Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував".

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6 700 грн.

Згідно п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону № 1961-IV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 241 200,00 грн, який розрахований за формулою: 36 х 6 700,00.

Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь малолітньої дитини, в інтересах якої діє законний представник Позивач, становить 241 200,00 грн, мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника.

Щодо ліміту відповідальності Відповідача.

Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Отже, так як граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000,00 грн, у такому випадку, страхове відшкодування, яке належить для виплати законному представнику, який діє в інтересах малолітньої дитини, та батькам становить 320 000,00 грн, яке складається з:

78 800,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. (яка складається з 60 300,00 грн сплаченої частки Відповідачем та 18 500,00 грн несплаченої частки);

241 200,00 грн в рахунок відшкодування пов`язаного із втратою годувальника для малолітньої дитини, встановленого законом п. 27.2. ст.27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р.

Станом на дату подання позову в суд, Позивачами не понесено судових витрат.

У п.5.2 позовної заяви вказано, що позивачі очікують понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати п.5.2.1 на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції - до 50 000,00 грн.

Одночасно на сторінці 11 позову цього ж п.5.2.1 позивачі роблять висновок, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, які Позивачі очікують понести, становить 30 000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.12.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03.04.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 05.06.2025 р. визнано потрібним, щоб представник позивачів надала пояснення.

У відзиві вх. 22528 від 27.12.2024 р. представник відповідача ОСОБА_8 просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за безпідставністю, необґрунтованістю та передчасністю заявлених вимог; судовий розгляд справи провести за відсутності представника ПАТ «СК «УСГ».

В обґрунтування відзиву вказує, що транспортний засіб Honda CIVIC, р.н. НОМЕР_1 (надалі - Забезпечений ТЗ) є забезпеченим транспортним засобом відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-214069850, який укладений 11.04.2023 між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1

14.08.2023 р. трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ та транспортного засобу MAN TGS 32.400, р.н. НОМЕР_2 . В результаті ДТП ОСОБА_6 загинула.

Наводить положення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

На адресу ПАТ «СК «УСГ» надійшли Заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 1.3. ст. 1 Закону потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до умов Полісу, вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за завдану шкоду життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн, страхова сума за пошкоджене майно становить 160 000,00 грн.

Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до Інформації про коло осіб першого ступеня спорідненості по відношенню до загиблої становить чотири особи (додається), а саме: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 , чоловік - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_2 .

Таким чином, повне коло осіб, які мають право на отримання частки моральної шкоди згідно з п. 27.3 ст. 27 Закону, становить чотири особи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить з 01.01.2024 - 6 700,00 грн.

Річний розрахунок мінімальної заробітної плати дорівнює: 12 місяців ? 6 700,00 грн = 80 400,00 грн.

На цій підставі розрахунок страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, виглядає наступним чином: 80 400,00 грн ? 4 особи = 20 100,00 грн. на кожного.

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до Закону та поданих заяв:

Страховий акт № ДКЦВ-32407: виплачено 20 100,00 грн ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Страховий акт № ДКЦВ-32408: виплачено 20 100,00 грн ОСОБА_3 .

Страховий акт № ДКЦВ-32409: виплачено 20 100,00 грн ОСОБА_4 .

Отже, розрахунок, наданий позивачами в позовній заяві, суперечить нормам Закону. Кількість осіб, які мають право на виплату моральної шкоди, становить 4 особи, а не 3, як зазначено у позові.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 6 166,67 грн на кожного з позивачів є незаконними та необґрунтованими, оскільки розрахунок базується на неправильній кількості осіб, яким належить таке страхове відшкодування.

З огляду на це, позовні вимоги не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтуються на нормах законодавства та фактичних обставинах справи.

Щодо відшкодування ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 , шкоди пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 241 200,00 грн.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Оскільки батьки загиблої ОСОБА_6 досягли пенсійного віку встановленого законом, право на відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника мають три особи: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 27.2. ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Листом від 28.11.2024 № ДКЦВ-32407/2 ПАТ «СК «УСГ» повідомило представника позивачів, АО «Автопоміч», про необхідність надання додаткових документів, необхідних для здійснення страхової виплати.

Станом на дату написання відзиву запитувані документи не були надані.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Отже, позовні вимоги пред`явлені потерпілими передчасно, оскільки за змістом позову, страховик не відмовив у відшкодуванні шкоди, а призупинив розгляд на період очікування документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

Щодо судових витрат представник відповідача вказує, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, у додатковій постанові Верховного Суду від 15.11.2022 у справі №8 73/29/22 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова від 16.11.2022 у справі № 916/2016/21 тощо).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», рішення у справі «Баришевський проти України», рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», рішення у справі «Двойних проти України», рішення у справі «Меріт проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Беручи до уваги, що вказана справа є малозначною, не відзначається особливою складністю, розгляд справи здійснюється без виклику сторін, - зазначення позивачем про витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000, 00 грн. є неспіврозмірним зі складністю справи; часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони.

Тому, звертають увагу суду на той факт, що спираючись на принципи пропорційності та розумності судових витрат, виявляється, що дана справа є нескладною, а обсяг робіт, виконаних адвокатом, є невеликим та мінімальним, оскільки позовна заява була подана від імені декількох позивачів у рамках одного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Відповідач не поніс і не очікує понести судові витрати у зв`язку із розглядом справи.

У відповіді на відзив вх.3980 від 10.03.2025 р. представник позивачів вказує відповідно до доводів відповідача, щодо розрахунку часток страхового відшкодування моральної шкоди.

Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_6 є: дочка ОСОБА_2 ; мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 .

Вищенаведені відомості підтверджуються Свідоцтвами про народження ОСОБА_2 , Свідоцтвом про народження ОСОБА_6 (копії свідоцтв додаються до позовної заяви).

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 грн.

З урахуванням викладеного, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн, виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, частка яка припадає на кожного становить 26 800,00 грн.

Відповідачем прийнято рішення про виплату моральної шкоди у розмірі 60 300,00 грн по 20 100 грн кожному.

Отже, моральна шкода виплачена не в повному обсязі, невиплаченою залишається частка у розмірі 20 100,00 грн, яка ділиться на кількість осіб, які мають право на отримання виплати страхового відшкодування пов`язаного з моральною шкодою.

Виділення частки моральної шкоди на чоловіка загиблої ОСОБА_1 , є недоречним, адже відповідно до п.п. 37.1.1., 37.1.2. ч. 1 ст. 37 Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р., підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника) водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону).

Отже ОСОБА_1 є особою на якого не може виділятися частка страхового відшкодування моральної шкоди, адже є особою яка своїми діями призвела до настання страхового випадку, що підтверджується Вироком Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/29/24 від 10.07.2024 р. Також, якщо на думку Відповідача ОСОБА_1 має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, то Відповідач маючи банківські реквізити та заяви на виплату страхового відшкодування, мав змогу прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити таке страхове відшкодування.

Відповідно до доводів Відповідача, щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, оскільки батьки загиблої ОСОБА_6 досягли пенсійного віку встановленого законом, право на відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника мають три особи: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 , донька - ОСОБА_2 .

З чим не погоджуються з огляду на наступне, у потерпілої на день її смерті на утриманні перебувала дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів статті 77 СК України утримання може бути як у натуральній формі так і в грошовій формі.

Відповідач зазначає, що батьки загиблої, мають право на відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, однак не надають жодних доказів, якими б підтверджувалося перебування батьків на утриманні в загиблої дочки, тобто твердження Відповідача ґрунтуються виключно на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Щодо надання довідки про доходи загиблої та довідки про розмір пенсії, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника,

Оскільки сума позовних вимог на виплату шкоди, пов`язаної з втратою годувальника на підставі п.27.2 ст. 27 Закону України №1961-IV від 01.07.2004, обчислена у розмірі гарантованої, мінімальної суми, в такому випадку не потрібно виводити розмір середньомісячного заробітку (доходу) годувальника.

Додатково повідомляють, що загибла ОСОБА_6 за життя здійснювала підприємницьку діяльність та була самозайнятою особою, що підтверджується Витягом з ЄДРЮОФОПГФ ФОП ОСОБА_6 , щодо оформлення пенсії по втраті годувальника, законний представник станом на сьогодні не звертався в уповноважений орган для оформлення пенсії по втраті годувальника для малолітньої дочки.

У додаткових поясненнях вх. 7931 від 07.05.2025 р. представник позивача адвокат Чабан І.В. звертає увагу суду на судову практику, а саме в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/9280/18 від 26.11.2024 року, зазначено, що якщо батьки померлої особи з вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика не звернулися і в матеріалах справи відсутні докази перебування батьків на утриманні в загиблого, тоді такі доводи відповідача про визнання розміру відшкодування моральної шкоди, втрати годувальника з урахуванням частки батьків померлої є безпідставними.

Станом на дату складення позовної заяви, із заявами на виплату страхового відшкодування звернулися лише: законний представник в інтересах малолітньої дитини загиблої з вимогою виплатити частку моральної шкоди та шкоди пов`язаної із втратою годувальника, батьки загиблої з вимогою виплатити моральну шкоду.

Також, вказує, що шкода пов`язана із втратою годувальника для малолітньої дитини виплачується одноразовим платежем та не може бути меншою 36 розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.).

Вище зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №521/9280/18 від 26.11.2024 року, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/20555/20 від 25.01.2023 року, Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №304/936/19 від 05.12.2022 року.

У судовому засіданні представник позивачів адвокат Чабан І.В. позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити.

Вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.08.2023 р. у світлу пору доби, приблизно о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем «Honda Civic», р.н НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною по вул. Лубенська в с. Велика Омеляна Рівненського р-н Рівненської обл., зі сторони вул. Весняна в напрямку вул. Музиківська, проявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиць "Дубенська-Шевченка" у вказаному населеному пункті, перед виїздом з другорядної дороги на вказане перехрестя, не дав дорогу вантажному самоскиду «MAN TGS 32.400», р.н НОМЕР_2 , що рухався до перехрестя головною дорогою по вул. Шевченка в напрямку автодороги М06 "Київ-Чоп", як наслідок цього допустив зіткнення з вантажним самоскидом, водій якого не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Honda Civic» р.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала травми не сумісні з життям, від яких вона померла на місці пригоди; пасажир автомобіля марки «Honda Civic» р.н. НОМЕР_4 малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вказане підтверджується засвідченими представником позивачів адвокатом Чабан І.В. копіями:

- вироку Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/29/24 від 10.07.2024 р.,

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 (серія НОМЕР_3 );

- Повідомленням про ДТП №3785 від 21.08.2024 р, складеним адвокатом Репецьким В.Г. в інтересах позивачів.

До вказаного повідомлення додаються заяви від 21.08.2024 р.:

- ОСОБА_1 (в інтересах ОСОБА_2 ) на виплату страхового відшкодування з посиланням на ст.35 та 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пов`язане із втратою годувальника (до 14 років) - 241200 грн.

- ОСОБА_1 (в інтересах ОСОБА_2 ) на виплату страхового відшкодування з посиланням на ст.35 та 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пов`язане із моральною шкодою - 26 800,00 грн. (1/3 частки, що належить доньці загиблої).

- ОСОБА_4 на виплату страхового відшкодування з посиланням на ст.35 та 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пов`язане із моральною шкодою - 26 800,00 грн. (1/3 частки, що належить батьку загиблої).

- ОСОБА_3 на виплату страхового відшкодування з посиланням на ст.35 та 41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пов`язане із моральною шкодою - 26 800,00 грн. (1/3 частки, що належить матері загиблої).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якої подано позов, є донькою ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок ДТП, що підтверджується (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 ; вирок Рівненського районного суду від 10.07.2024 р. у справі №570/29/24).

У відзиві вх. 22528 від 27.12.2024 р. представник відповідача ОСОБА_8 щодо відшкодування ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 , шкоди пов`язаної з втратою годувальника в розмірі 241 200,00 грн. наводить положення ст. 1200 ЦК України та п. 27.2. ст. 27, ст. 35 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) та вказує, що листом від 28.11.2024 №ДКЦВ-32407/2 ПАТ «СК «УСГ» повідомило представника позивачів АО «Автопоміч» про необхідність надання додаткових документів, необхідних для здійснення страхової виплати.

Станом на дату написання відзиву запитувані документи не були надані.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Отже, відповідач вважає, що позовні вимоги пред`явлені потерпілими передчасно, оскільки за змістом позову, страховик не відмовив у відшкодуванні шкоди, а призупинив розгляд на період очікування документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

Позивач ОСОБА_1 у позові вказує, що Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 300,00 грн (20 100 грн - малолітній дитині, 40 200 грн батькам), незрозумілим залишається вищезазначений розподіл часток, адже Відповідачу було надано інформацію про коло осіб, які претендують на виплату страхового відшкодування моральної шкоди, страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника для малолітньої дочки загиблої не було сплачено взагалі.

Відповідач виплатив страхове відшкодування частково, в частині щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у листі №вих. №ДКЦВ-32407/2 від 28.11.2024 р. ПАТ «СК «УСГ» наводить положення ст.27.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказує, що згідно наданих документів право на отримання шкоди, пов`язаної із втратою годувальника ОСОБА_6 мають батьки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 в рівних частках. Одночасно наводять положення ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказують, що на теперішній час довідку про доходи загиблої за попередній (до настання ДТП) календарний рік та довідки про розміри пенсій наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника не надано, відповідно ПАТ «СК «УСГ» немає підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. У разі надання вище зазначеного документа, ПАТ «СК «УСГ» повернеться до розгляду заявленого випадку.

Оскільки, вказана сума страхового відшкодування є меншою ніж та, яка передбачена законом, то Позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб».

«Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Отже, з вищевикладеного випливає, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань передбачають відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (далі- Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ПАТ "СК «УСГ", який діяв на момент настання ДТП станом на 14.08.2023 р., заподіяну шкоду Позивачам, відповідно до Закону України №1961-ІУ від 01.07.2004 р., покладається відшкодовувати на Відповідача, як на страховика.

Відповідно до статті 22 Закону, в редакції чинній на дату ДТП: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

Згідно п.23.1 ст.23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, серед іншого, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 27.1 статті 27 Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2 ст.27 Закону).

Тобто зазначеною нормою Закону, встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ч.1 ст.1200 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України): «У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті".

Отже, до осіб, що мають право на відшкодування шкоди, завданою смертю годувальника, слід віднести: непрацездатних осіб, які були на утриманні; непрацездатних осіб, які мали на день смерті потерпілого право на одержання від нього утримання.

В розумінні вище наведеної норми ЦК України, Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої подано позов, є особою, яка, за життя своєї матері була на її утриманні та мала право на утримання.

Отже, з наведеного вище слідує те, що позивач ОСОБА_2 являється неповнолітньою особою, яка самостійно себе забезпечити не могла і не може. Таким чином, Позивач ОСОБА_2 є особою, яка має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю матері, оскільки на день її смерті була на її утриманні та мала право на одержання від неї утримання.

Пунктом 27.2. статті 27 вказаного Закону "Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманням одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку".

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривень.

Отже, мінімально гарантований розмір страхового відшкодування пов`язаного із втратою Позивачем ОСОБА_2 годувальника становить 241 200 грн.

Отже, розмір невиплаченого Позивачу ОСОБА_2 страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника - становить 241 200 грн.

Посилання представника відповідача у відзиві на передчасність пред`явлених вимог, у зв`язку з чим страховик не відмовив у відшкодуванні шкоди, а призупинив розгляд на період очікування документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, суд не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів про звернення батьків померлої особи до страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, і в матеріалах справи відсутні докази перебування батьків на утриманні в померлої, тому такі доводи відповідача про визнання розміру відшкодування моральної шкоди, втрати годувальника з урахуванням частки батьків померлої є безпідставними, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду - постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2024 року у справі № 521/9280/18 (провадження № 61-7862св23): «Батьки померлої з вимогою про виплату страхового відшкодування до страховика не зверталися, в матеріалах справи відсутні докази перебування матері ОСОБА_6 на її утриманні, тому доводи ПрАТ «СК «Юнівес» про визначення розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням батьків померлої є безпідставними».

Як убачається з матеріалів справи, із заявами на виплату страхового відшкодування звернулися лише: законний представник в інтересах малолітньої дитини загиблої з вимогою виплатити частку моральної шкоди та шкоди пов`язаної із втратою годувальника, батьки загиблої з вимогою виплатити моральну шкоду.

Також, варто звернути увагу, що шкода пов`язана із втратою годувальника для малолітньої дитини виплачується одноразовим платежем та не може бути меншою 36 розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 2 ч. 2 ст. 25 Закону України № 3720-IX від 21.05.2024 р.).

Вищезазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №521/9280/18 від 26.11.2024 року, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/20555/20 від 25.01.2023 року, Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №304/936/19 від 05.12.2022 року.

Суд зазначає, що в даному випадку стягнення на користь позивача ОСОБА_1 , як законного представника малолітнього утриманця покійної відшкодування одноразовим платежем, відповідає особливому захисту дитини, передбаченому Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», й унеможливлює порушення майнового права дитини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19).

Суд враховує малолітній вік доньки загиблої, потребує матеріального утримання, оплати витрат, пов`язаних з фізичним та моральним розвитком, що у сукупності потребує особливого захисту інтересів малолітньої дитини, а саме стягнення матеріального відшкодування одноразовою сумою.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , як законного представника малолітнього утриманця покійної підлягає стягненню страхове відшкодування шкоди, спричиненою втратою годувальника, що належить малолітній доньці померлої ОСОБА_7 в розмірі 241 200 грн.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 вказано, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди цим особам, стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі і не може перевищувати 80400 грн. (6700 х 12 = 80400).

Частка, яка припадає на користь кожного із осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а це: дочка ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 - становить 26 800 грн. (80400/3).

У постанові № 511/323/19 від 05 липня 2022 року Верховний суд вказав, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 ст. 27 Закону України № 1961-IV).

Як убачається з п. 14 Розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» від 29.11.2024 р., страхувальник ОСОБА_1 , період страхування 17.04.2023 - 16.04.2024 р. т/з Honda Civic д.н.з. НОМЕР_4 , ліміт відповідальності за шкоду завдану майну за Полісом страхування №EP-214069850 від 11.04.2023 р. становить 320 000 грн. У п.23 Сума страхового відшкодування визначена 20 100 грн. У відзиві відповідача вказано: «Відповідно до умов Полісу, вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за завдану шкоду життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн, страхова сума за пошкоджене майно становить 160 000,00 грн.»

Приймаючи до уваги те, що відповідно до п. 27.5, ст. 27 Закону України № 1961-IV, граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320 000 грн., у такому випадку, страхове відшкодування моральної шкоди, яке належить для виплати позивачам становить 78 800 грн., встановленої п.27.3 ст.27 ЗУ №1961-ІV від 01.07.2004 р. (яка складається з 60 300 грн. сплаченої частки відповідачем та саме 18 500 грн. несплаченої частки). Отже, несплачена відповідачем частка страхового відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь трьох позивачів становить усього 18500 грн.

При цьому, оскільки страховий випадок настав 14.08.2023 р., суд виходить з того, що для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на 2023 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 6700 грн.

Оскільки, позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 30000 грн. витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви, від сплати якого позивачі звільняються під час розгляду справи, слід стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» в дохід держави.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Так, ціна позову становить 259 700 грн. Позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на корить позивачів 259 700 грн. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за шкоду, спричинену втратою годувальника та відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Відтак, ставка судового збору, що підлягає до сплати за позовні вимоги складає 2579 грн. (1 відсоток ціни позову).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачів в суді здійснювала адвокат - Чабан І.В. на підставі ордерів серія ВС № 1331028; серія ВС №1331029; та серія ВС №1331030 від 10.12.2024 р., виданих АО «Адвокатське об`єднанням «Автопоміч».

Представник позивачів разом з першою заявою по суті спору (у позовній заяві) просила суд стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, розмір яких становить 20 000,00 грн.; на користь позивача ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу, розмір яких становить 5 000,00 грн. та на користь позивача ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу, розмір яких становить 5 000,00 грн.

До позовної заяви долучено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж107 від 29.07.2024 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та ОСОБА_9., який діє в інтересах ОСОБА_2 ; договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж106 від 17.08.2024 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та ОСОБА_3 ; договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж105 від 17.08.2024 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та ОСОБА_4 .

У детальному розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р., складеному на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж107 від 29.07.2024 р., загальна кількість витраченого часу на надання професійної правничої допомоги клієнту становить 20 год., відповідно вартість наданих послуг становить 20 000 грн.

У детальному розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р., складеному на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж106 від 17.08.2024 р. загальна кількість витраченого часу на надання професійної правничої допомоги клієнту становить 5 год., відповідно вартість наданих послуг становить 5 000 грн.

У детальному розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р., складеному на підставі Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №Ж105 від 17.08.2024 р загальна кількість витраченого часу на надання професійної правничої допомоги клієнту становить 5 год., відповідно вартість наданих послуг становить 5 000 грн.

Відповідно до умов договорів № Ж107 від 29.07.2024 р.; №Ж106 від 17.08.2024 р.; №Ж105 від 17.08.2024 р. клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу щодо захисту інтересів клієнта або осіб в інтересах яких клієнтом було укладено цей Договір за подією, що мала місце ДТП 14.08.2022 р., в результаті якої загинула ОСОБА_6 ; отримала травми ОСОБА_2 (пункт 1.1. договору). У п.4.1 договору вказано, що об`єм та вартість послуг АО та порядок їх сплати передбачено в додатку (додатках) до цього Договору, що є невід`ємними його частинами.

З детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р. вбачається, що цей розрахунок складений про те, що на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 107Ж від 29.07.2024 р. Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дочки, як законний представник ОСОБА_2 шляхом підготовки та подання позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у наступному обсязі:

консультація Клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи, вартістю 5 000,00 грн (1000,00 грн. Х 5 години);

підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, які складаються з: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики; подання адвокатських запитів для збору необхідної інформації та документів для отримання страхового відшкодування, вартістю 6 000,00 грн (1000,00 грн Х 6 години);

підготовка та подання позовної заяви в суд: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судовою процесу; розрахунок ціни позову та складення обгрунтованого розрахунку сум, що стягуються; складання розрахунку судових витрат, які можуть бути понесені; написання позовної заяви з обгрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів па підтвердження позовних вимог; подання позовної заяви через систему «Електронний суд» вартістю 9 000,00 грн (1000,00 грн Х 9 годин).

Загальна вартість таких послуг оцінена в сумі 20 000,00 грн, яку сторона позивача ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача.

З детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р. вбачається, що цей розрахунок складений про те, що на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 106Ж від 17.08.2024 р. Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів ОСОБА_3 шляхом підготовки та подання позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у наступному обсязі:

консультація Клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи, вартістю 1 500,00 грн (1000,00 грн. Х 1 год. 30 хв.);

підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, які складаються з: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики; подання адвокатських запитів для збору необхідної інформації та документів для отримання страхового відшкодування, вартістю 1 500,00 грн (1000,00 грн Х 1 год. 30 хв.);

підготовка та подання позовної заяви в суд: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судовою процесу; розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; складання розрахунку судових витрат, які можуть бути понесені; написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів па підтвердження позовних вимог; подання позовної заяви через систему «Електронний суд» вартістю 2 000,00 грн (1000,00 грн Х 2 год.).

Загальна вартість таких послуг оцінена в сумі 5 000,00 грн, яку сторона позивача ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача.

З детального розрахунку робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 09.12.2024 р. вбачається, що цей розрахунок складений про те, що на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 105Ж від 17.08.2024 р. Адвокатське об`єднання «Автопоміч» надало правничу (правову) допомогу, обумовлену договором щодо захисту інтересів ОСОБА_4 шляхом підготовки та подання позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у наступному обсязі:

консультація Клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи, вартістю 1 500,00 грн (1000,00 грн. Х 1 год. 30 хв.);

підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, які складаються з: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики; подання адвокатських запитів для збору необхідної інформації та документів для отримання страхового відшкодування, вартістю 1 500,00 грн (1000,00 грн Х 1 год. 30 хв.);

підготовка та подання позовної заяви в суд: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судовою процесу; розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; складання розрахунку судових витрат, які можуть бути понесені; написання позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів па підтвердження позовних вимог; подання позовної заяви через систему «Електронний суд» вартістю 2 000,00 грн (1000,00 грн Х 2 год.).

Загальна вартість таких послуг оцінена в сумі 5 000,00 грн, яку сторона позивача ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача.

Стороною відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ`у відзиві на позовну заяву подані заперечення щодо розміру витрат, понесених позивачами на професійну правничу допомогу, та спираючись на принципи пропорційності та розумності судових витрат, виявляється, що дана справа є нескладною, а обсяг робіт, виконаних адвокатом, є невеликим та мінімальним, оскільки позовна заява була подана від імені декількох позивачів у рамках одного провадження.

Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачам на стадії розгляду справи в суді, суд враховує наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Із наданих та досліджених доказів на підтвердження витрат, понесених позивачами на оплату професійної правничої допомоги в суді, судом встановлено, що стороною позивача дотримано визначений процесуальним законом порядок, а саме заявлено клопотання про відшкодування судових витрат у встановлений процесуальним законом строк та додані підтверджуючі документи.

Оцінюючи подані позивачами докази на підтвердження понесених ними витрат в суді, зокрема щодо Детального розрахунку робіт (надання послуг), виконаних для надання правничої (правової допомоги) від 09.12.2024 р. №Ж»107 від 29.07.2024 р. суд встановив, що зазначені позивачем ОСОБА_1 витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги:

консультація Клієнта щодо порядку, строків таможливих наслідків подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної життю фізичної особи, вартістю 5 000,00 грн (1000,00 грн Х 5 години); підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд, які складаються з: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів для підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики; подання адвокатських запитів про витребування доказів, вартістю 6 000,00 грн (1000,00 грн Х 6 години) мають організаційний характер та зводяться до єдиної дії - формування правової позиції позивача і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. Витрати та тривалість такої роботи адвоката, що стосуються підготовки та подання позовної заяви в суд, вартістю 9 000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить критерію розумності розміру таких витрат.

До того ж, включені до описів робіт, виконаних адвокатом, послуги у вигляді складання розрахунку судових витрат, які можуть бути понесені, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказані послуги в розумінні статті 137 ЦПК України не відносяться до витрат на професійну правничу допомогу, а є обов`язком учасника справи, який для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат подає до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. А заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).

За таких обставин, надаючи оцінку доказам щодо понесених витрат, зокрема позивачем ОСОБА_1 , (діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ), на професійну правничу допомогу в суді, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, розгляд справи в суді у порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи, задоволення позову, заперечення сторони відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» про заявлений позивачами розмір витрат на правничу допомогу, який вважають неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, а також необхідність дотримання критеріюрозумності та справедливості, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія УСГ про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (, адреса: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) на користь:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник ОСОБА_2 :

-241 200,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника для малолітньої дитини;

-6166,67 грн відшкодування моральної шкоди;

-10 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ УСГ (, адреса: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) на користь ОСОБА_3 :

-6166,67 грн. відшкодування моральної шкоди;

-5 000,00 грн судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ УСГ (, адреса: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) на користь ОСОБА_4 :

-6166,66 грн. відшкодування моральної шкоди;

-5 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (, адреса: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А) в дохід держави судовий збір в розмірі 2579 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої дитини, як законний представник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство Страхова Компанія УСТ, , , адреса місця знаходження: вул. Федорова Івана, буд. 32А, м. КиївКиїврайон Київобласть.

Суддя Гнатущенко Ю.В.