РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року представник позивача Шкапенко Олександр Віталійович в інтересах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «А-БАНК») звернувся в суд з цим позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.05.2019 станом на 03.10.2024 у розмірі 37374,49 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що свої зобов`язання за вказаним договором позивач АТ «А-Банк» виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав і станом на 03.10.2024 допустив заборгованість в сумі 37374,49 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 23036,59 грн та заборгованості за відсотками в сумі 14337,9 грн, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав .

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

Відзив на позов відповідач не подавав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

Справа надійшла до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області 23.10.2024.

Згідно з протоколом атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024, справу передано судді Верніку В.М. (а.с.35).

28.10.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

Як вбачається з довідок про доставку електронного документу (а.с.38) позивачу та його представнику 29.10.2024 було доставлено до їх електронних кабінетів вказану ухвалу про відкриття провадження у справі..

Відповідачу ОСОБА_1 за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.36), надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, однак 03.12.2024 на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причини повернення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40-41).

01.11.2024 повторно відповідачу ОСОБА_1 за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, однак 15.04.2024 на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою, № повідомлення 653 (а.с.53-54).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 09.04.2025 № 119 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_2 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано в судді Заярному А.М.(а.с.45-46).

Ухвалою суду від 21.04.2025 суддею Заярним А.М. прийнято до свого провадження дану справу. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін 15.07.2025 о 10:00.

Ухвала про прийняття до розгляду справи було надіслано відповідачу рекомендованим листом за дійсною адресою зареєстрованого місця проживання, однак, 12.05.2025 на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» № повідомлення 040 (а.с.91-92).

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом.

У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

31.05.2019 відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «А-Банку» отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складає між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. В Анкеті-заяві також зазначено, що до укладення цієї угоди кредитор ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з актуальними Умовами та правилами надання послуг Скарбничка. Процентна ставка у Анкеті-заяві не визначена (а.с.10).

Згідно з копією довідки за картами, на ім`я ОСОБА_1 в АТ «А-БАНК» відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком її дії до грудня 2024 року (а.с.12 зворот).

Відповідно до копії довідки за лімітами, відповідачу ОСОБА_1 31.05.2019 встановлено кредитний ліміт в сумі 0 грн, 10.07.2019 встановлено кредитний ліміт в сумі 22000 грн, 04.02.2020 на суму 37000 грн, 01.03.2022 на суму 27604 грн, 26.10.2023 на суму 23100 грн (а.с.13 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 31.05.2010, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем ОСОБА_1 станом на 03.10.2024 рахується заборгованість в сумі 37347,49 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 23036,59 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 14337,9 грн (а.с.5зворот-8).

АТ «А-БАНК» є правонаступником прав та обов`язків ПАТ «А-БАНК» у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 змінено організаційно-правову форму та назву позивача з ПАТ на АТ, про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «А-БАНК» (а.с.27-30).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За приписами статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, у анкеті-заяві (а.с.10) процентна ставка не визначена.

Суд зазначає те, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

З матеріалів справи слідує, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII).

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року №543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11.07.2013 року в справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 у яких зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд вважає, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» та Тарифи користування карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», на які посилається позивач, не містять підпису позичальника, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору б/н від 31.05.2019. Крім того, роздруківка із сайту позивача про «Умови та правила надання банківських послуг» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі №6-16цс-15 від 11.03.2015. Більш того у даному Витязі відсутня інформація, яку саме картку отримав відповідач.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «А-БАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Суд також зазначає, що ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 в справі № 393/126/20.

Отже, не заслуговують на увагу доводи банку про те, що Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Позивачем не доведено погодження між сторонами розміру процентної ставки. Роблячи такий висновок, суд також враховує правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 в справі №127/6915/19, згідно якого обґрунтованим є висновок апеляційного суду про те, що позивачем не надано доказів того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, відповідач був ознайомлений та ним вони підписані, а отже, й не доведено правомірність дій банку щодо нарахування відсотків та комісії, які були стягнуті позивачем за рахунок коштів, які вносив відповідач на погашення заборгованості за кредитом. Нарахування позивачем відповідачу відсотків, комісії та пені, що відображено у виписці та в рахунок чого здійснено списання коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості не ґрунтується на вимогах закону та здійснено без домовленості сторін.

При цьому згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення заборгованості по тілу кредиту, тобто фактично отриманих коштів відповідачем в розмірі 23036,59 грн згідно розрахунку заборгованості (а.с.5зворот-8).

З огляду на те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «А-БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому в межах заявлених позовних вимог стягненню з відповідача підлягає сума фактично отриманих кредитних коштів в розмірі 23036,59 грн заборгованості за тілом кредиту.

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсоткам в розмірі 14337,9 грн є необґрунтованими та задоволенню судом не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.9) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (61,63%) в сумі 1866,15 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.05.2019 станом на 03.10.2024 в сумі 23036,59 грн, а також 1866,15 грн судового збору.

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 14337,9 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК» (, рах. № НОМЕР_3 МФО 307770, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11);

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ