Справа № 539/1680/25
Провадження № 2/539/862/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

Головуючої судді Рудалєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бас В.Г.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки - адвокатки Даценко Ю.І.,

відповідачі/їх представники у судове засідання не з`явилися,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності, -

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

04 квітня 2025 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі - суд) звернулася ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивачка) із позовною заявою до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) (далі - відповідачка або ОСОБА_2 ), Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (адреса реєстрації: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 33, ЄДРПОУ - 21053182) (далі - відповідач або міська рада) про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності, у якій просить суд:

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 червня 2018 року між ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 15 березня 1996 року) та ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 30 січня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ), - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 30 січня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватною власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які складається з житлового будинку А1, сараю Б, сараю В, вбиральні Г, погріба Д, сараю-літньої кухні Е, літнього душу е, огорожі №1, колодязя №2.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 05 червня 2018 року між ОСОБА_3 та позивачкою укладено договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 54,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок), який оформлено письмовою розпискою посвідченою старостою виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області (далі - розписка). Згідно з розпискою ОСОБА_3 отримав кошти за продаж житлового будинку від позивачки у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. Таким чином, сторони досягли згоди за всіма істотними умовами вказаного договору, оскільки ОСОБА_3 отримав кошти, а позивачка - будинок, у якому проживає з 2018 року і до цього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що унеможливило нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого розпискою.

Керуючись статтями 220, 328, 334, 640, 642, 657 Цивільного кодексу України, у зв`язку із тим, що за життя ОСОБА_3 сторони досягли згоди за всіма істотними умовами договору купівлі-продажу житлового будинку, оформленого розпискою, а після його смерті ( ОСОБА_3 ) позивачка позбавлена можливості провести нотаріальне оформлення вказаного вище договору купівлі-продажу та його державну реєстрацію, вона звернулася до суду із цим позовом.

Представник відповідача - Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав до суду 25 квітня 2025 року заяву про розгляд справи за його відсутності, під час ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Відповідачка - ОСОБА_2 - у судове засідання не з`явилася, 22 травня 2025 року до суду надіслала пояснення, у яких повідомила, що є єдиною спадкоємицею після померлого ОСОБА_3 , їй відомо про укладений 05 червня 2018 року між ОСОБА_3 та позивачкою договір купівлі-продажу житлового будинку, оформлений розпискою. Після укладення вказаного договору позивачка постійно проживає у житловому будинку на утримує його. ОСОБА_2 жодних майнових претензій до позивачки не має, не заперечує, що позивачка є фактичною власницею житлового будинку, а тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

20 червня 2025 року до суду від представниці позивачки надійшли пояснення, у яких вона повторно звернула увагу суду на те, що розписка підписана ОСОБА_3 власноруч, посвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування, а в силу вимог статті 218 ЦК України договір може бути визнаний судом дійсним.

Заяви, клопотання учасників справи

24 квітня 2025 року до суду від представника міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

20 травня 2025 року до суду від представниці позивачки - адвокатки Даценко Ю.І. надійшла заява про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, яку суд задовольнив.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 15 квітня 2025 року суд залишив позов без руху.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 22 травня 2025 року, яке відкладалося на 23 червня 2025 року.

Ухвалою від 21 травня 2025 року суд надав можливість представниці позивачки брати участь у судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 23 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08 липня 2025 року, у судовому засіданні оголошувалася перерва до 17 липня та 21 липня 2025 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 листопада 2018 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті (а.с.23, зворотна сторона) та витягом з реєстру територіальної громади від 27 лютого 2025 року (а.с.24).

Будинок АДРЕСА_3 , який складається з житлового будинку А1, сараю Б, сараю В, вбиральні Г, погріба Д, сараю-літньої кухні Е, літнього душу е, огорожі №1, колодязя №2, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.31), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, номер запису 9160, у книзі 36 від 09 червня 2006 року (а.с.32) та інформаційною довідкою експерта з інвентаризації нерухомого майна - ФОП ОСОБА_4 від 17 лютого 2025 року №22 (а.с.18).

05 червня 2018 року ОСОБА_3 оформив розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 (позивачки) кошти за продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. Вказана розписка посвідчена старостою виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_5 , зареєстровано в реєстрі за № 6-44, стягнуто мита - 0,34 грн (а.с.30).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області 16 березня 2020 року (а.с.34).

21 лютого 2025 року за № 77399620 Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Оболонської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Калініченко С.А. прийняв рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, зі змісту якого вбачається, що з наданих документів не можливо встановити факт набуття права власності на житловий будинок заявником (позивачкою) у встановлений законом спосіб, а саме: документи, які б вказували, що між заявником (позивачкою) та ОСОБА_3 було вчинено купівлю-продаж будинку з укладанням нотаріально засвідченого договору надано не було; відомості про державну реєстрацію такого будинку в державному реєстрі прав відсутні.

Допитані у судовому засіданні свідки зазначили таке:

Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює у Високотополянському інтернаті, перебуває у дружніх стосунках із позивачкою - є її похресницею, показала, що позивачка уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу житлового будинку. Після його укладення проживає постійно у будинку. Претензій від ОСОБА_3 та його спадкоємців щодо проживання позивачки у будинку не було.

Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерка, перебуває у дружніх стосунках із позивачкою, показала, що позивачка переїхала у житловий будинок у 2018 році, після того, як у червні цього ж року його купила. Після переїзду позивачка постійно проживала у будинку. Претензій з боку ОСОБА_3 та його спадкоємців не було.

Отже, суд встановив, що між позивачкою та відповідачами виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю оформлення житлового будинку, придбаного у 2018 році позивачкою у особи, яка померла у 2020 році.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) станом на дату виникнення спірних правовідносин.

У зв`язку із неможливістю оформити житловий будинок на праві приватної власності, звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок, який був придбаний та оформлений розпискою.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (стаття 334 ЦК України).

Статею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною третьою статті 640 ЦК України визначено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною першою статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 ЦК України).

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (частина друга статті 220 ЦК України).

Оцінка суду

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки слід задовольнити з огляду на таке.

Передусім суд звертає увагу, що огляду на вимоги статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі, нотаріально посвідчується. В силу статті 220 ЦК України у разі недотримання такої форми договору він є нікчемним. При цьому, суд може визнати такий договір дійсним за певних умов, а саме: сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Як роз`яснено в пункті 13 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які

відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, а також було зазначено вище, житловий будинок належав ОСОБА_3 . 05 червня 2018 року ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_3 домовилися про купівлю-продаж житлового будинку, ОСОБА_3 оформив розписку, в якій підтвердив отримання від позивачки грошей за будинок (30 000,00 грн). Вказана розписка була посвідчення посадовою особою органу місцевого самоврядування. Будинок був переданий ОСОБА_1 (позивачці), яким вона володіє та користується з 2018 року: прописана за вказаною адресою, підтвердила своє постійне проживання у ньому у судовому засіданні, а також це підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, суд погоджується із доводами позивачки щодо того, що під час ініціювання купівлі-продажу житлового будинку 05 червня 2018 року сторони досягли усіх істотних умов договору; договір був виконаний сторонами: покупець (позивачка) передала кошти за будинок, що підтверджується розпискою, а продавець ( ОСОБА_3 ) передав у користування та володіння будинок, який утримується позивачкою з 2018 року до цього часу. При цьому, у 2020 році ОСОБА_3 помер, що унеможливлює його нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію, а тому така можливість втрачена. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки питання щодо судових витрат не ставилось, то суд покладає їх на сторони, в межах ними понесених.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись стетю 41 Конституції України, статтями 220, 328, 331, 334, 392, 640, 657 Цивільного кодексу України, статтями 6-13, 18, 19, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності, - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 червня 2018 року між ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 15 березня 1996 року) та ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 30 січня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ), - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 30 січня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_1 ) право приватною власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 54,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які складається з житлового будинку А1, сараю Б, сараю В, вбиральні Г, погріба Д, сараю-літньої кухні Е, літнього душу е, огорожі №1, колодязя №2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, адреса реєстрації: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 33, ЄДРПОУ - 21053182.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва