Справа № 465/1355/25
Провадження 2/465/2081/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайлу І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

06 лютого 2004 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №49.

У подружжя у шлюбі народився син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивує тим, що впродовж останніх років подружнє життя між позивачкою та відповідачем не складалось. З березня 2022 року сторони проживають окремо. У сторін повністю різні світогляди і абсолютно різне бачення подальшого сімейного майбутнього. Будь-які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів. Кожен з подружжя живе власними інтересами та особистим життям, не пов`язуючи одне з одним. Зважаючи на описані подружні відносини, фактично сім`я перестала існувати. За таких обставин позивачка зазначає, що відновлення сімейних відносин між нею та відповідачем не можливе. Жодного сімейного господарства сторони не ведуть. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Вказує, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивачки, а також інтересам спільної дитини. Спільний син постійно проживає та після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.07.2025 року в задоволенні клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі та надання строку для примирення відмовлено.

Позивачка в судовому засіданні просила позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що протягом останніх 5-6 років спільне проживання із відповідачем було дуже важким. Після початку повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, позивачка з сином переїхала в Канаду, де й проживає на цей час. Відповідач постійно чинив тиск на позивачку, емоційний стан позивачки був важкий. Зазначила, що відповідач не сприймав її позиції щодо прийняття рішень в сім`ї. Між сторонами були постійні скандали та образи. Додала, що спільне життя із відповідачем це було моральне знущання над позивачкою. Заперечила щодо примирення з відповідачем, оскільки з моменту подання позову пройшло майже пів року, порозуміння між сторонами не відбулось, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що рішення дружини стало для нього несподіваним. Вважає таке рішення імпульсивним та необдуманим. Сторони проживають окремо, оскільки відповідач не може покидати територію України, а дружину та дитину він вивіз за кордон через війну. До війни в сторін були нормальні стосунки. До 10 грудня 2024 року сторони спілкувались два рази в день. Потім позивачка заявила, що хоче розірвання шлюбу. Адекватної відповіді від позивачки відповідач не отримав. Вважає, що у них був нормальний шлюб. Просив надати строк на примирення строком на 6 місяців. Відповідач спілкувався з позивачкою, переконував щодо примирення. Відповідач з позивачкою перебувають у шлюбі 21 рік. У відповідача не було конфлікту з позивачкою. Відповідач вказав, що він не може зрозуміти чому позивачка прийняла рішення про розірвання шлюбу. В позивачки була стресова ситуація, вона не могла знайти роботу, була розчарована, сказала що буде розлучатися. Зазначив, що любить позивачку, та їх спільну дитину. Додав, що бачить перспективу, що позивачка із ним примириться. Дитина повинна проживати в повноцінній сім`ї. Розлучення буде ударом для дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Cторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 30.01.2025 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Волинській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №49 06.02.2004 року, складений Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 , дружини - ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.03.2017 року, Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, у сторін під час шлюбу народився син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У ході судового провадження примирення між сторонами не відбулось, позивачка категорично заперечила щодо примирення.

Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе та суперечить інтересам позивачки.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а стороною відповідача не подано суду доказів на спростування доводів позивачки, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Відповідно до заяви позивачки судовий збір залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 лютого 2004 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №49).

Судові витрати у виді судового збору залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 04.07.2025 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.