ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/65/25Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/623/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Гичко К.С.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнка В.В., представника Козівської селищної ради Кутнів Л.Є., представника КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради - Терлюк І.Я., представника третьої особи Добалюка А.В. - адвоката Притули О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/65/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, ухвалених суддею Чорною В.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Козівської селищної ради, Комунального некомерційного підприємства Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування розпорядження, наказів та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2025 року ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко В.В., звернувся в суд із позовом до Козівської селищної ради, КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 , яким просив визнати незаконною відмову Козівського селищного голови у продовженні позивачу терміну дії контракту від 27 грудня 2019 року, а контракт від 27 грудня 2019 року вважати продовженим на новий термін - 5 років, на тих самих умовах, що передбачені контрактом від 27 грудня 2019 року з урахуванням доповнень, внесених додатковими угодами від 07 серпня 2020 року та від 31 грудня 2020 року. Визнати незаконним та скасувати розпорядження секретаря Козівської селищної ради № 620 від 23 грудня 2024 року. Визнати незаконними та скасувати накази КНП «Козівська ЦРЛ КСР» № 549ос та № 550ос від 26 грудня 2024 року. Поновити позивача на роботі в КНП «Козівська ЦРЛ КСР» на посаді директора. Поновити позивача на роботі в КНП «Козівська ЦРЛ КСР» на посаді лікаря-хірурга на 0,5 ставки.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23 грудня 2024 року секретарем Козівської селищної ради підписано розпорядження Козівського селищного голови № 620, у відповідності до якого передбачено звільнити позивача 26 грудня 2024 року з роботи, з посади директора КНП "Козівська ЦРЛ КСР" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок закінчення строку дії трудового договору.

26 грудня 2024 року заступником директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» видано наказ № 550ос про звільнення позивача з роботи, з посади директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок закінчення строку дії трудового договору. Крім того, заступником директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» 26 грудня 2024 року також було видано наказ №549ос про звільнення позивача з роботи, з посади лікаря-хірурга КНП «Козівська ЦРЛ КСР» 0,5 ставки.

Зазначає, що звільнення позивача з посади керівника КНП «Козівська ЦРЛ КСР» є виключним повноваженням Козівського селищного голови, згідно з п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування", а тому спірне розпорядження було прийнято секретарем Козівської селищної ради з перевищенням наданих йому законодавством повноважень.

В зв`язку з чим просив дане розпорядження визнати незаконним та скасувати, а позивача поновити на роботі, на посаді директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР».

Крім цього, день звільнення є останнім робочим днем працівника. Це випливає як із системного аналізу норм КЗпП, так і обумовлено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.92. Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 20.05.20 у справі № 560/796/17.

Оскільки 26 грудня 2024 року був останнім днем роботи позивача, то у зазначений день саме позивачу належали повноваження приймати на роботу та звільняти з роботи працівників згідно з п. 11 контракту від 27 грудня 2019 року, а заступник директора Добалюк А.В. такими повноваженнями наділений не був. На останнього було покладено виконання обов`язків керівника КНП «Козівська ЦРЛ КСР» лише з 27 грудня 2024 року на підставі наказу Відділу соціального захисту та охорони здоров`я Козівської селищної ради № 124-од від 26 грудня 2024 року.

Таким чином, вважає накази № 549ос та № 550ос, що прийняті заступником директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» з перевищенням наданих йому повноважень. Крім цього, вказує, що у заступника директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» Добалюка А.В. не було й правових підстав для прийняття оспорених наказів.

Також зазначає, що 23 жовтня 2024 року позивачем подано на ім`я Козівського селищного голови заяву про продовження терміну дії контракту від 27 грудня 2019 року на новий термін. Право на продовження контракту передбачене п. 27 контракту, а також п. 26 типової форми контракту, затвердженої постановою КМУ №792 від 21 серпня 2019 року.

На зазначену заяву позивач одержав лист від Козівського селищного голови № 01- 2138/09 від 23 жовтня 2024 року, у відповідності до якого позивачу відмовлено в продовженні контракту на підставі п. 27 постанови КМУ № 1094 від 27.12.17 з урахуванням змін, внесених постановою КМУ № 840 від 23.07.24, згідно якого одна і та сама особа не може бути керівником одного і того ж закладу охорони здоров`я більше як два строки підряд. Оскільки позивач обіймав посаду директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" з 11 грудня 2014 року, то 26 грудня 2024 року в позивача закінчився вже третій строк перебування на посаді.

Такі підстави відмови у продовженні терміну дії контракту представник позивача просить визнати незаконними. Оскільки позивач обіймав посаду керівника вказаного закладу охорони здоров`я на підставі укладених контрактів з попереднім власником лікарні - Козівською районною радою. На час укладення таких контрактів призначення на посаду проводилось не на конкурсних засадах, а за рішенням власника.

Умова, передбачена п. 27 постанови КМУ № 1094 від 27 грудня 2017 року стосовно кількості термінів обіймання посади стосується лише осіб, яких призначають на посаду керівника закладу охорони здоров`я на конкурсних засадах. На конкурсних засадах позивач був призначений на посаду керівника відповідного закладу охорони здоров`я вперше 27 грудня 2019 року, у зв`язку з чим на конкурсних засадах позивач обіймав посаду директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" лише один термін - з 27 грудня 2019 року по 26 грудня 2024 року.

На думку представника позивача, спірні положення п. 27 постанови КМУ №1094 від 27 грудня 2017 року не могли бути підставою для відмови позивачу у продовженні терміну дії контракту.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до секретаря Козівської селищної ради, голови Козівської селищної ради, Комунального некомерційного підприємства "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради", Козівської селищної ради, третя особа: Добалюк А.В., про визнання незаконними та скасування розпорядження, наказів та поновлення на роботі - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 549 ос від 26 грудня 2024 року.

Поновлено позивача на роботі в КНП « Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради» на посаді лікаря-хірурга на 0,5 ставки.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження № 620 від 23.12.2024; визнання незаконним та скасування наказу №550ос від 26.12.2024; поновлення позивача на роботі в КНП «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради» на посаді директора; визнання незаконною відмову Козівського селищного голови Добалюка С.В. від 23.10.24 про відмову у продовженні терміну дії контракту від 27.12.19 та про продовження контракту від 27.12.19, укладеного між позивачем і Козівською селищною радою на новий термін 5 років на тих самих умовах, що передбачені контрактом від 27.12.19 з урахуванням доповнень, внесених додатковими угодами від 07.08.20 та від 31.12.20.

Додатковим рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року заяву задоволено частково.

Стягнуто понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 6000 грн з КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєнко В.В. просить скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Просить змінити додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, стягнувши з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених у справі вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що суд не оцінив доводи позовної заяви та надані в підтвердження вказаних доводів докази про те, що станом на час прийняття наказу № 550ос від 26.12.2024 керівником КНП «Козівська ЦРЛ КСР» був саме позивач, а наказ було видано третьою особою, яку ніхто не уповноважував на прийняття такого наказу і ця особа не була наділена станом на 26.12.24 повноваженнями за посадовою інструкцією чи статутом КНП «Козівська ЦРЛ КСР» приймати подібний наказ.

Таким чином, судом було не в повній мірі досліджено наявні у справі докази, а у судовому рішенні суд не навів доводи, з яких такі докази не взяв до уваги, чим істотно порушив норми процесуального права, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

Крім цього, суд знову ж таки не дослідив та не дав правової оцінки підставам відмови у продовженні позивачу контракту, які були зазначені у листі Козівського селищного голови Добалюка С.В. від 23.10.24 та власне які по справі оспорювались.

Оскільки Козівським селищним головою не було наведено інших мотивів відмови у продовженні контракту ніж ті, що були вказані ним у листі № 01- 2138/09 від 23.10.24, а ті мотиви, що вказані у листі є неправомірними, про що наведені доводи у позовній заяві, то підстав для відмови вважати контракт продовжений у суду не було і він повинен був його продовжити своїм рішенням.

Суд також не надав правової оцінки доводам позовної заяви, з яких було заявлено відповідну позовну вимогу. Так, позивач зазначав, що трудовий контракт діяв до 26.12.24 включно, а розпорядження про звільнення було прийнято 23.12.24. При цьому, позивач вказував, що законодавством не передбачено можливості роботодавця ухвалювати рішення про звільнення працівника на майбутнє, тобто неможливо прийняти було розпорядження 23.12.24 про звільнення особи 26.12.24, а роботодавець позивача - орган місцевого самоврядування, який зобов`язаний діяти згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, тобто лише в порядку, в спосіб та на підставі, що визначені Конституцією і Законами України.

Враховуючи ту обставину, що при ухваленні додаткового рішення суд виходив з пропорційності розподілу вказаних витрат, оскільки судом було задоволено лише 20 % заявлених у справі вимог, вважає, що у разі задоволення апеляційним судом позову у повному обсязі такі витрати слід розподілити пропорційно до задоволених інших вимог, у задоволенні яких було відмовлено судом першої інстанції.

Представник КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради - Добалюк А.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнко В.В., у якому вказав, що вимоги позивача про скасування наказу № 550ос від 26.12.2024 та поновлення на роботі є необґрунтованими, посилаючись на те, що ОСОБА_1 26.12.2024р. звільнено з посади директора КНП «Козівська ЦРЛ Козівської селищної Ради» на підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України, в зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) у відповідності до розпорядження секретаря Козівської селищної ради № 620 від 23.12.2024, і саме в останній день дії контракту з метою дотримання процедури, передбаченої ч. 1 ст. 47 КЗпП України, щоб видати позивачу у день звільнення копію наказу про звільнення та провести відповідні розрахунки при звільненні.

Волевиявлення ОСОБА_1 на укладення строкового трудового договору підтверджується підписаним контрактом з ним як директором КНП «Козівська ЦРЛ Козівської районної Ради» від 27 грудня 2019 та в подальшому було підписано додаткові угоди до контракту з директором КНП «Козівська ЦРЛ Козівської районної Ради» від 07 серпня 2020 р. та 31 грудня 2020 року

Закінчення терміну дії контракту й видання у зв`язку із цим наказу про звільнення позивача свідчать про відсутність з боку Козівської селищної ради ініціативи продовжувати трудові контрактні відносини з позивачем.

Представник Козівської селищної ради Кутнів Л.Є. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнко В.В., у якому зазначила, що пункт 3 статті 5 Регламенту Козівської селищної ради VIII скликання, затвердженого рішенням першої сесії Козівської селищної ради «Про Регламент Козівської селищної ради восьмого скликання» від 27.11.2020 року № 4 передбачає, що секретар селищної ради у разі дострокового припинення повноважень селищного голови чи неможливості виконання ним своїх повноважень здійснює повноваження селищного голови (оригінал Регламенту знаходиться у Козівській селищній раді).

Неможливість виконання Козівським селищним головою своїх повноважень у час звільнення позивача з займаної посади підтверджується розпорядженням Козівського селищного голови №595 від 17.12.2024 року «Про надання відпустки ОСОБА_4 ».

Згідно вказаного розпорядження ОСОБА_4 перебував у відпустці тривалістю 5 календарних днів з 23 по 27 грудня 2024 року включно.

За таких підстав у секретаря селищної ради виникло право на видачу розпорядження Козівського селищного голови від 23.12.2024 року №620 «Про звільнення ОСОБА_1 », оскільки видача розпоряджень секретарем селищної ради передбачає організаційні заходи для забезпечення безперервного функціонування Козівської селищної ради та її виконавчих органів.

Щодо вимоги поновлення позивача на роботі в КНП «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради» Козівська селищна рада вважає їх безпідставними оскільки положення трудового законодавства свідчать про те, що трудовий договір - це угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Козівська селищна рада підстав для продовження контракту від 27.12.2019 року, укладеного між позивачем і Козівською селищною радою, на новий термін, 5 років, на тих самих умовах, що передбачені контрактом від 27.12.2019 року з урахуванням доповнень, внесених додатковими угодами від 07.08.2020 року та від 31.12.2020 року не вбачала. Таким чином підстав для визнання незаконною відмови Козівського селищного голови Добалюка С.В. від 23.10.2024 року у продовженні терміну дії контракту від 27.12.2019 року немає.

Стосовно твердження позивача про незаконність оскаржуваних ним розпоряджень та наказів з огляду на те, що ним подана заява від 23.10.2024 р., якою він повідомив власника про бажання продовжити контракт, то даний аргумент не замінює собою волі власника, який не бажав продовжувати контракт на новий строк та додатково послався на вимоги Постанови КМУ від 27.12.2017 року № 1094, до якої внесені зміни 23.07.2024 року щодо неможливості обіймати посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я два строки підряд.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Притула О.Б. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнко В.В., у якому зазначила, що у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції обґрунтував наявність підстав у секретаря селищної ради на видачу розпорядження Козівського селищного голови від 23.12.2024 року № 620 «Про звільнення ОСОБА_1 », та у заступника директора з медичного обслуговування Добалюка А.В. на видачу наказу № 550ос про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради» від 26.12.2024 року.

Твердження апелянта про те, що вказане розпорядження від 23.12.2024 є незаконним, оскільки прийнято на майбутнє, є безпідставним, оскільки згідно з даним розпорядженням чітко вбачається про звільнення позивача саме з 26.12.2024 в останній день роботи згідно з контрактом.

Крім того, щодо продовження дії контракту висловлено чітке заперечення власника у листі від 23.10.2024 р.

Так, посилання Козівського селищного голови у листі на вимоги Постанови КМУ від 27.12.2017 р. № 1094, до якої внесено зміни 23.07.2024 щодо неможливості обіймати посаду керівника комунального закладу охорони здоров`я два строки підряд не нівелює собою висловленої у листі волі власника про небажання продовжувати контракт на новий строк.

Крім того є безпідставним посилання скаржника про незаконність наказу № 550ос від 26.12.2024 про звільнення позивача з роботи з посади директора КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради".

Оскаржуваний наказ був виданий на підставі розпорядження власника Козівської селищної ради від 23.12.2024 р. про звільнення позивача 26.12.2024 Відтак, первинним документом, який слугував підставою звільнення позивача та видачі наказу ОСОБА_2 , є рішення власника.

Також, сам по собі наказ № 550ос від 26.12.2024 р. про звільнення позивача з роботи з посади директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" не порушує його прав у даному випадку, оскільки як було зазначено вище, первинним документом, який слугував підставою звільнення позивача є розпорядження власника Козівської селищної ради від 23.12.2024 р про звільнення позивача з 26.12.2024 р.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Авдєєнко В.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник Козівської селищної ради Кутнів Л.Є., представник КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради - Терлюк І.Я., представник третьої особи ОСОБА_2 - адвокат Притула О.Б. апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Авдєєнка В.В. не визнали, вважаючи її безпідставною, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції законними та обґрунтованими.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення суду першої інстанції переглядається колегією суддів лише в частині, що оскаржується, а саме щодо відмовлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 27 грудня 2019 року між Козівською районною радою та ОСОБА_1 укладено контракт, згідно якого позивач був призначений на посаду директора КНП «Козівська ЦРЛ КСР» на термін п`ять років з 27 грудня 2019 року до 26 грудня 2024 року (т. 1 а.с. 9-11).

23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав на ім`я Козівського селищного голови заяву про продовження терміну дії контракту від 27 грудня 2019 року на новий термін. Право на продовження контракту передбачене п. 27 контракту, а також п. 26 типової форми контракту, затвердженої постановою КМУ № 792 від 21 серпня 2019 року (т. 1 зворот а.с. 8 ).

На зазначену заяву ОСОБА_1 одержав лист від Козівського селищного голови № 01- 2138/09 від 23 жовтня 2024 року, у відповідності до якого позивачу відмовлено в продовженні контракту на підставі п. 27 постанови КМУ № 1094 від 27 грудня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою КМУ № 840 від 23 липня 2024 року, у відповідності до якого одна і та сама особа не може бути керівником одного і того ж закладу охорони здоров`я більше як два строки підряд. Оскільки позивач обіймав посаду директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" з 11.12.14, то 26.12.24 в позивача закінчився третій строк перебування на посаді (т. 1 а.с. 8).

23 грудня 2024 року секретарем Козівської селищної ради підписано розпорядження Козівського селищного голови № 620, яким звільнено ОСОБА_1 26 грудня 2024 року з роботи, з посади директора КНП "Козівська ЦРЛ КСР" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок закінчення строку дії трудового договору (т. 1 а.с. 7).

26 грудня 2024 року заступником директора "Козівська ЦРЛ КСР" видано наказ № 550ос про звільнення позивача з роботи, з посади директора КНП "Козівська ЦРЛ КСР" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок закінчення строку дії трудового договору (т. 1 зворот а.с. 6) та заступником директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" 26 грудня 2024 року видано наказ № 549ос про звільнення позивача з роботи, з посади лікаря-хірурга КНП "Козівська ЦРЛ КСР" 0,5 ставки (т. 1 а.с. 6).

Вимогами пункту 3 статті 5 Регламенту Козівської селищної ради VIII скликання, затвердженого рішенням першої сесії Козівської селищної ради «Про Регламент Козівської селищної ради восьмого скликання» від 27.11.2020 року № 4 передбачено, що секретар селищної ради у разі дострокового припинення повноважень селищного голови чи неможливості виконання ним своїх повноважень здійснює повноваження селищного голови (оригінал Регламенту знаходиться у Козівській селищній раді) (т. 1 а.с. 39-48).

Неможливість виконання Козівським селищним головою своїх повноважень підтверджується розпорядженням Козівського селищного голови № 595 від 17.12.2024 року «Про надання відпустки ОСОБА_4 » (т. 1 а.с. 49)

Згідно вказаного розпорядження ОСОБА_4 перебував у відпустці тривалістю 5 календарних днів з 23 по 27 грудня 2024 року включно.

За таких підстав у секретаря селищної ради Барилка Д.Л. виникло право на видачу розпорядження Козівського селищного голови від 23 грудня 2024 року № 620 «Про звільнення ОСОБА_1 »

Згідно з наказу Відділу соціального захисту та охорони здоров`я Козівської селищної ради № 124-од від 26 грудня 2024 року виконання обов`язків керівника КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" з 27 грудня 2024 року покладено на заступника директора з медичного обслуговування ОСОБА_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки власник не висловив бажання продовжити трудові відносини із працівником після закінчення строку дії контракту, то звільнення ОСОБА_1 проведено з додержанням вимог чинного законодавства у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

З таким висновком суду першої інстанції колегія погоджується, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частинами 1, 2 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений рядок; 2) визначений рядок, встановлений для погодження сторінки; 3) таким чином, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадку, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім того, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимоги про їх припинення.

Як вбачається із матеріалів справи, що 27 грудня 2019 року між Козівською районною радою та ОСОБА_1 укладено контракт, згідно якого позивач був призначений на посаду директора КНП «Козівська центральна районна лікарня Козівської районної ради» на термін п`ять років з 27 грудня 2019 року до 26 грудня 2024 року.

У пункті 23 вказаного трудового контракту зазначено, що підставами для розірвання контракту є закінчення терміну його дії. При цьому, відповідно до пункту 27 контракту передбачено, що він може бути продовжений або укладений на новий термін чи інший термін за угодою сторін за два місяці до закінчення терміну його дії.

Не заслуговують на увагу посилання представника заявника на те, що суд першої інстанції не дослідив та не дав правової оцінки підставам відмови у продовженні позивачу контракту, які були зазначені в листі Козівського селищного голови Добалюка С.В. від 23.10.25 року.

Судом першої інстанції встановлено, що Козівська селищна рада підстав для продовження контракту від 27.12.2019 року, укладеного між позивачем і Козівською селищною радою, на новий термін, 5 років, на тих самих умовах, що передбачені контрактом від 27 грудня 2019 року з урахуванням доповнень, внесених додатковими угодами від 07 серпня 2020 року та від 31 грудня 2020 року не вбачала.

При цьому, слід зауважити, що припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Тому контракт припиняється за закінченням строку його дії. Винятком з цього правила є лише фактичне продовження трудових відносин, коли жодна з сторін за закінченням строку дії трудового договору не поставила вимогу про їх припинення. У такому випадку дія трудового договору вважається продовженою на невизначений строк (стаття 39-1 КЗпП України), а у випадку, коли трудові відносини не можуть бути встановленні на невизначений строк - на строк, передбачений законодавчими актами.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 686/27679/21.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, що у листі від 23.10.2024 власником чітко висловлено заперечення щодо продовження дії контракту. Після закінчення строку дії контракту трудові відносини з позивачем фактично не продовжувалися і в останній день його дії, а саме 26.12.2024 позивача було звільнено з посади директора КНП Козівська ЦРЛ Козівської селищної ради у зв`язку із закінченням дії контракту. Тому підстав для визнання незаконною відмову Козівського селищного голови Добалюка С.В. від 23.10.2024 року у продовженні терміну дії контракту від 27.12.2019 року у суду не було.

Також надуманими є доводи представника заявника на те, що трудовий контракт діяв до 26.12.2024 включно, проте розпорядження секретар Козівської селищної ради про звільнення прийняв 23.12.2024 року, однак законодавством не передбачено можливості роботодавця ухвалювати рішення про звільнення працівника на майбутнє, оскільки як вбачається з розпорядження № 620 від 23.12.2024 позивача звільнено з займаної посади саме з 26.12.2024, що був останнім днем роботи згідно з контрактом.

Щодо посилання представника заявника на те, що станом на час прийняття наказу про звільнення керівником КНП Козівська ЦРЛ КСР був сам позивач, а наказ було видано третьою особою, яку ніхто не уповноважував на прийняття такого наказу, то тут колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із п. 7.9 Статуту КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради у разі відсутності директора підприємства або неможливості виконувати свої обов`язки з інших причин, обов`язки виконує заступник директора чи інша особа згідно з функціональними (посадовими) обов`язками.

Як вбачається із наказу відділу соціального захисту та охорони здоров`я Козівської селищної ради № 124-од від 26.12.2024 року на ОСОБА_2 - заступника директора з медичного обслуговування покладено тимчасово виконання обов`язків директора КНП Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради.

Крім того, сам по собі наказ № 550ос від 26.12.2024 р. про звільнення позивача з роботи з посади директора КНП "Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної ради" не порушує його прав у даному випадку, оскільки як було зазначено вище, первинним документом, який слугував підставою звільнення позивача є розпорядження власника Козівської селищної ради від 23.12.2024 р. про звільнення позивача з 26.12.2024 р., а наказ по підприємству виданий лише на виконання розпорядження власника Козівської селищної ради.

Отже, оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо зміни додаткового рішення, то колегія суддів, вважає, що оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому немає потреби змінювати витрати на професійну правничу допомогу, які були вирахувані пропорційно задоволеним вимогам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко В.В. слід залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, залишити без задоволення.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року та додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 липня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома