ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2269/24 Номер провадження 22-ц/814/1490/25Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» адвоката Корнілова Лева Олександровича

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року, ухвалене суддею Нагорною Н.В.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю потерпілого,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Ієговська А.О. звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю потерпілого.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.11.2023, близько 20 години, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Mercedes-Benz Vito", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по а/д Київ - Харків, де, проїзжаючи поблизу с. Велика Круча Лубенського району Полтавської області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого на пішохода ОСОБА_3 допустив наїзд автомобіль «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 загинув на місці події.

Позивачка є матір`ю загиблого, у зв`язку із його смертю їй спричинена значна та непоправна шкода.

Станом на дату настання ДТП відповідальність водіїв за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідачів за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: автомобіль "SKODA FABIA", д.н.з. НОМЕР_2 , договір ОСЦПВВНТЗ № НОМЕР_3 , виданий АТ "СК "КРАЇНА", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.11.2023; автомобіль "Mercedes-Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_1 , договір ОСЦПВВНТЗ № 215808013, виданий ПАТ "СК "Універсальна", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.11.2023.

01 грудня 2023 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 за ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

29 грудня 2023 року старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Квашою К.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000806 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

13.12.2023 та 19.12.2023 відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником позивачки було надіслано на поштову адресу АТ "СК "КРАЇНА" та ПАТ "СК "Універсальна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог містились: відшкодування заподіяної моральної шкоди; відшкодування, пов`язане із смертю потерпілого на умовах п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

08.03.2024 представником позивачки було надіслано на поштову адресу заяву про долучення документів, необхідних для прийняття рішення страховиками про виплату страхового відшкодування.

10.05.2024 відповідачі здійснили виплати страхового відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди в загальному розмірі 80400 грн. (40200 грн. здійснена виплата АТ "СК "КРАЇНА" та 40200 грн. здійснена виплата ПАТ "CK "Універсальна").

27.03.2024 АТ «СК «Країна» повідомило представника позивача листом за вих. № 1657 від 27.03.2024 про те, що для прийняття рішення щодо вимоги позивачки щодо здійснення страхового відшкодування на умовах п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні документи, передбачені законом, та які є необхідними для прийняття рішення, а саме: розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника.

12.04.2024 ПАТ «СК «Універсальна» повідомило представника позивача листом за вих. № 3040/25-00/03 від 12.04.2024 про те, що представником позивачки не надано всіх необхідних документів згідно п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та оскільки на момент смерті свого сина ОСОБА_1 була пенсіонером та отримувала пенсію за віком, отже не перебувала на його утриманні.

Оскільки страховики станом на дату подачі позовної заяви так і не виплатили страхове відшкодування позивачці у повному обсязі, та на думку останньої страховикам надані всі необхідні документи, які підтверджують заявлені вимоги, то позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом своїх прав та інтересів.

Оскільки відповідачі частково здійснили виплату страхового відшкодування позивачу при досудовому врегулюванні справи, то відповідачі визнали дорожньо- транспортну пригоду, яка відбулась ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якої ОСОБА_3 помер, страховим випадком.

Факт досягнення позивачем пенсійного віку підтверджується статтею 12 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 виданого 03.02.2000 Пенсійним фондом України.

Факт перебування позивача на утриманні у загиблого сина підтверджується довідкою № 490 від 07.12.2023 про перебування її на утриманні ОСОБА_3 до моменту його смерті.

Отже, позивач є непрацездатною особою пенсійного віку, тому має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю сина, оскільки на день його смерті була на його утриманні та мала право на одержання від нього утримання.

На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» встановлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого, становить 241200,00 грн.

Єдиним близьким родичем загиблого ОСОБА_3 є його мати ОСОБА_1 . Батько загиблого ОСОБА_5 помер. Станом на момент смерті ОСОБА_3 одруженим не був, дітей не мав.

Оскільки, позивач є єдиним непрацездатним членом сім`ї загиблого, остання має право на мінімально гарантовану Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене вище, загальний мінімально гарантований законом розмір страхового відшкодування, що належить позивачу, у зв`язку зі смертю потерпілого становить 241200,00 грн, який не перевищує страховий ліміт.

З огляду на зазначене, позивачка просить стягнути з АТ "СК "Країна" 120600 грн. та стягнути з ПАТ "СК "Універсальна" 120600,00 грн. страхового відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю потерпілого задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 120600 гривень страхового відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 120600 гривень страхового відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку зі смертю потерпілого.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь держави судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок, по 1211 гривень 20 копійок з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду, його в апеляційному порядку оскаржив представник ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» адвокат Корнілов Л.О., просив його скасувати в частині задоволених позовних вимог до ПАТ «СК «Універсальна» та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у відповідній частині, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в даній справі позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами як потребу ОСОБА_1 у матеріальній допомозі так і те, що померлий надавав позивачу таку допомогу, яка була основним і постійним джерелом її існування, що свідчить про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог до ПАТ «СК «Універсальна», тому в іншій частині рішення місцевого суду апеляційним судом не переглядається щодо його законності та обґрунтованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 30.11.2023 близько 20 год. 03 хв. на автодорозі «Київ-Харків» відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_5 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з подальшим наїздом на нього автомобіля марки «SCODA FABIA», НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих травм загинув на місці пригоди, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 01 грудня 2023 року № 079 та свідоцтвом про смерть від 07 грудня 2023 року серії НОМЕР_6 (а.с. 11-12).

01.12.2023 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до ЄРДР за № 0000806 за ч. 2 ст. 286 КК України.

29.12.2023 старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області капітаном поліції Квашою К.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000806 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 7-9).

На момент ДТП відповідальність водіїв за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідачів за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: автомобіль "SKODA FABIA", д.н.з. НОМЕР_2 , договір ОСЦПВВНТЗ № НОМЕР_3 , виданий АТ "СК "КРАЇНА", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.11.2023; автомобіль "Mercedes-Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_1 , договір ОСЦПВВНТЗ № 215808013, виданий ПАТ "СК "Універсальна", який діяв на момент настання ДТП станом на 30.11.2023 (а.с. 10).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направив 13.12.2023 до АТ «СК «Країна» та 19.12.2023 до ПрАТ «СК «Універсальна» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника у сумі 120600 грн. та моральної шкоди у розмірі 40200 грн., разом з доданими документами (а.с. 20-21).

08.03.2024 представником позивачки було надіслано на поштову адресу відповідачів заяви про долучення документів, необхідних для прийняття рішення страховиками про виплату страхового відшкодування (а.с. 22).

З копії листа-відповіді ПрАТ «СК «Універсальна» від 12.04.2024 на заяву щодо відшкодування наслідків ДТП, в якій загинув ОСОБА_3 вбачається, що страховою компанією було прийнято рішення про виплату відшкодування моральної шкоди у розмірі 40200 грн.; натомість стосовно заяви щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, зазначено, що заявницею не надано документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника. Окремо зазначено, що як слідує з наданих страховику документів, на момент смерті свого сина ОСОБА_1 була пенсіонером та отримувала пенсію за віком, а отже не перебувала на його утриманні (а.с. 23).

27.03.2024 АТ «СК «Країна» повідомив представника позивача листом за вих. № 1657 від 27.03.2024 про те, що АТ СК «Країна» буде прийнято рішення та здійснено відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 . Для прийняття рішення щодо вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення страхового відшкодування на умовах п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні документи, передбачені Законом, та які є необхідними для прийняття рішення, а саме: розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника (а.с. 24).

Як зазначає в позовній заяві позивачка, і визнається відповідачами, 10.05.2024 відповідачі здійснили виплати страхового відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди в загальному розмірі 80400,00 грн. (40200,00 грн. здійснена виплата АТ «СК «КРАЇНА» та 40200,00 грн. здійснена виплата ПрАТ «СК «Універсальна»).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_7 його батьком є ОСОБА_5 , матір?ю - ОСОБА_1 (а.с. 13).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (а.с. 13 - зворотна сторона).

З копії посвідчення серії НОМЕР_9 від 03.02.2000 вбачається, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 16).

Відповідно до копії довідки № 490 від 07.12.2023, виданої старостою Великокручанського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та перебували на утриманні свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до моменту його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 17).

Згідно копії довідки про доходи № 112104 пенсіонер ОСОБА_1 перебуває на обліку в Гребінківському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 складає 35295 грн. 26 коп., зокрема, за листопад 2023 року розмір її пенсії становив 3000,00 грн. (а.с. 16 - зворотна сторона).

Як встановлено на підставі копії довідки про заробітну плату ОСОБА_3 , який працював у Великокручанському ЗДО «Колосок» на посаді двірника, виданої Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради від 13.12.2023, він за період з грудня 2022 року по листопад 2023 року всього отримав 45733 грн. 61 коп (а.с. 17).

На підставі викладеного, місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним непрацездатним членом сім`ї загиблого сина ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні, тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в ДТП, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі- Закон № 1961-IV).

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-IV визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-VI порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону № 1961-IV. Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (частина друга статті 1195 ЦК України).

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Пункт 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV є відсилочною нормою, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 304/936/19 (провадження № 61-12719сво20)).

Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

На час настання страхового випадку мінімальний розмір заробітної плати становив 6700 грн., тому згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 241 000 грн. (36 х 6700 грн.).

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вона є єдиним непрацездатним членом сім?ї загиблого в результаті ДТП ОСОБА_3 , тому має право на отримання страхової виплати на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначена стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Позивач у 2020 року досягла пенсійного віку та їй було призначено пенсію, тобто ОСОБА_1 є непрацездатною особою, що в силу положень ст. 202 СК України покладало на ОСОБА_3 обов`язок з її утримання.

Під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц).

Крім того аналіз положень частини першої статті 1200 ЦК України свідчить про те, що право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого мають як ті непрацездатні особи, що перебували на утриманні потерпілого, так і ті, які мали право на одержання від нього утримання.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 742/554/19-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19-ц, від 08 вересня 2021 року у справі № 577/1316/20, від 30 квітня 2025 року у справі № 496/3445/22.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що перебувала на утриманні у загиблого ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права апеляційна скарга не містить.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права та постановив рішення, яке відповідає закону, тому підстави для задоволення даної апеляційної скарги відсутні.

Отже, враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніварсальна» адвоката Корнілова Лева Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук