Справа № 473/1975/25
РІШЕННЯ

іменем України

"21" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 05 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 . Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2781204.

Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 364 днів, який в свою чергу зобов`язався повернути кредит до 04 січня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,02 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у разі, якщо позичальник до 19 січня 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу (зазначеного в графіку) або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (перерахунок процентів здійснюється до дати платежу), а в інших випадках - за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі порушенням умов договору сплатити неустойку (штраф).

23 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на цей час - ТОВ «Свеа Фінанс») Договір факторингу №01.02-25/23, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2781204 від 05 січня 2022 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 57 548,73 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 14 999,85 грн;

-заборгованість за процентами 42 548,73 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з проходженням ним військової служби, позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості за кредитом, однак заперечував проти стягнення заборгованості за процентами у зв`язку з надто великим їх розміром та нарахуванням процентів без урахування того, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що 05 січня 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ОСОБА_1 . Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2781204.

Відповідно до договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 364 днів, який в свою чергу зобов`язався повернути кредит до 04 січня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,02 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у разі, якщо позичальник до 19 січня 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу (зазначеного в графіку) або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (перерахунок процентів здійснюється до дати платежу), а в інших випадках - за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі порушенням умов договору сплатити неустойку (штраф).

23 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» уклало з ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на цей час - ТОВ «Свеа Фінанс») Договір факторингу №01.02-25/23, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №2781204 від 05 січня 2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Лінеура Україна».

Матеріалами справи, а саме копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2024 року №35180-0403 (а.с. 29) підтверджено здійснення 05 січня 2022 року операції з переказу кредиту у розмірі 15 000 грн на зазначену в п. 2.1 кредитного договору картку позичальника.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

За встановленого, з укладенням 23 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем Договору факторингу №01.02-25/23 права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору, перейшли до позивача.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 16 квітня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить 57 548,73 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 14 999,85 грн;

-заборгованість за процентами (з 05 січня 2022 року до 14 грудня 2022 року) 42 548,88 грн.

Суд в повній мірі погоджується з вказаним розрахунком, у тому числі щодо нарахування процентів, оскільки він повністю узгоджується з умовами договору, зокрема: розміром узгоджених сторонами договору процентних ставок (0,02 % на день (знижена процентна ставка) та 1,99 % на день (стандартна процентна ставка) відповідно); строком кредитування 364 дні, тобто до 04 січня 2023 року (нарахування процентів здійснене в межах строку кредитування), здійсненими позичальником проплатами (що враховані в розрахунку заборгованості).

Що стосується тверджень відповідача ОСОБА_1 про нарахування процентів без врахування того, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу, то в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час набуття відповідачем статусу військовослужбовця) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

З наданої відповідачем довідки ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11 червня 2025 року №322 (а.с. 58) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України з 01 березня 2023 року до дати видачі довідки.

Однак, згідно розрахунку заборгованості, нарахування відповідачу процентів здійснювалося за період з 05 січня 2022 року до 14 грудня 2022 року, тобто до набуття ОСОБА_1 статусу військовослужбовця та проходження ним військової служби.

За встановленого, гарантії та обмеження, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не розповсюджувалися на відповідача до 01 березня 2023 року, тобто до отримання ним статусу військовослужбовця та проходження військової служби, а тому проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності з умовами договору та вимогами закону.

За такого, встановлена судом заборгованість за кредитним договором на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 2 422,40 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6; ) заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05 січня 2022 року №2781204, що утворилася станом на 16 квітня 2025 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 14 999 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 85 копійок; заборгованість за процентами за користування кредитом (з 05 січня 2022 року до 14 грудня 2022 року) у розмірі 42 548 (сорок дві тисячі п`ятсот сорок вісім) гривень 88 копійок, а всього в загальному розмірі 57 548 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень 73 копійки, а також в повернення 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв