Справа № 581/313/25
Провадження № 2/581/250/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2025 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Сізова Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області

про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

30 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Скляров С.Л. звернувся до суду із вказаним позовом.

Вказаний позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача, ОСОБА_2 . Позивач належним чином прийняв спадщину після її смерті, звернувшись до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті баби, входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, кадастровий №:01:001:0248, що розташована на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Цю ділянку баба успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_3 , який в свою чергу за життя успадкував її після смерті батька ОСОБА_4 .

Вказує, що з метою одержання свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В., проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 335060, виданий на ім`я ОСОБА_4 15 березня 2006 року, тобто після його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що рішенням Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 28 грудня 2000 року перед Липоводолинською районною радою було ініційовано клопотання про звернення до обласної ради з питанням про надання дозволу на виділення земельних ділянок, площею до 2,0 га ріллі для розширення особистих підсобних господарств працівникам соціальної сфери Беївської сільської ради та пенсіонерам, зокрема і ОСОБА_4 27 листопада 2003 року на підставі заяв громадян, в тому числі і ОСОБА_4 , було винесено розпорядження голови Липоводолинської РДА № 670 про надання дозволу на виготовлення проєкту відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистих селянських господарств із земель запасу та резервного фонду на території Беївської сільської ради.

У подальшому, після розробки проєкту землеустрою, розпорядженням голови Липоводолинської РДА № 492 від 12 вересня 2005 року «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам Беївської сільської ради» було затверджено відповідний проєкт та надано у власність 80 громадянам для ведення особистих селянських господарств земельні ділянки, загальною площею 136,80 га ріллі, а також прийнято рішення видати громадянам державні акти на право власності на землю. Відповідно до додатку № 1 до вказаного розпорядження, під № 13 значиться землевласник ОСОБА_4

15 березня 2006 року на ім`я ОСОБА_4 було виготовлено державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ № 335060, згідно з яким останній набув у власність земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий №:01:001:0248, яка розташована на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Вважає, що спадкодавець на законних підставах набув у власність земельну ділянку, яка є сформованою, виділеною на місцевості та якій присвоєно кадастровий номер, а тому ефективним способом захисту прав позивача буде визнання за ним як спадкоємцем права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування.

Просить визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га з кадастровим №:01:001:0248, що розташована на території Беївської сільської ради Роменського району Сумської області.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах представник позивача позов підтримав, відповідач у вирішенні справи поклався на розсуд суду, просили розглянути справу без їхньої присутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_3 та відповідно онуком ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 7-10).

17 жовтня 2003 року ОСОБА_4 заповів усе своє майно дружині ОСОБА_2 . Заповіт посвідчено сільським головою Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області Гречаною Л.В. за реєстровим № 82 (а.с. 105).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області помер ОСОБА_4 (а.с. 12).

Відповідно до довідки №353/01-14/11-2024 від 1 листопада 2024 року, виданої Беївським старостинським округом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно до дня смерті проживав у АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_2 (а.с. 13).

8 листопада 2004 року ОСОБА_2 заповіла усе своє майно синові ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено Беївською сільською радою Липоводолинського району Сумської області за реєстровим № 33 (а.с. 52, 54).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до відповіді Липоводолинської державної нотаріальної контори від 02 травня 2025 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, із заявами про прийняття спадщини після нього чи відмову від спадщини ніхто не звертався (а.с. 95).

Відповідно до довідки №383/01-14/11-2024 від 18 жовтня 2024 року, виданої Беївським старостинським округом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно до дня смерті проживав у АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 (а.с. 15).

20 жовтня 2006 року ОСОБА_2 звернулася до Липоводолинської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , заведено спадкову справу № 267/293 (а.с. 106).

30 листопада 2006 року ОСОБА_2 отримала після смерті чоловіка ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 86,3 кв.м (а.с. 109).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луциківка Білопільського району Сумської області померла ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до довідки старости Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області №50 від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , була зареєстрована та проживала в період з 21 листопада 2006 року по 3 квітня 2011 року разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 (а.с. 17).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_2 ( а.с. 9-10).

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за законом, за правом представлення, після смерті баби ОСОБА_2 , замість померлого ОСОБА_3 , заведено спадкову справу № 68/2025 (а.с. 58, 60).

21 березня 2025 року ОСОБА_1 отримав після смерті ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 1,0800 га, сільськогосподарського призначення, кадастровий № :01:001:0249 (а.с. 84).

21 березня 2025 року приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. постановою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, з огляду на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я його діда ОСОБА_4 після його смерті (а.с. 85-86).

Із архівного витягу Роменської районної державної адміністрації № 127/04-02 від 28 лютого 2025 року вбачається, що 28 грудня 2000 року Беївська сільська рада Липоводолинського району Сумської області прийняла рішення звернутися до Липоводолинської районної ради з клопотанням про ініціювання перед обласною радою питання про надання дозволу на виділення земельних ділянок, площею до 2,0 га ріллі, для розширення особистих підсобних господарств працівникам соціальної сфери Беївської сільської ради та пенсіонерам, зокрема і ОСОБА_4 (а.с. 18).

20 лютого 2001 року ОСОБА_4 звернувся до голови Липоводолинської райдержадміністрації із заявою про надання у приватну власність земельної ділянки, площею до 2 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 23).

Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації № 670 від 27 листопада 2003 року надано дозвіл на розробку проєкту відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу та резервного фонду земель на території Беївської сільської ради. Відповідно до списку громадян, які подали заяви на виділення земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств із земель запасу та резервного фонду на території Беївської сільської ради (додаток № 1), під № 20 значиться ОСОБА_4 ( а.с. 26-27).

Розпорядженням голови Липоводолинської районної державної адміністрації «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам Беївської сільської ради» № 492 від 12 вересня 2005 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистих селянських господарств із земель запасу Беївської сільської ради та надано у власність 80 громадянам для ведення особистих селянських господарств земельні ділянки, загальною площею 136,80 га ріллі, а також прийнято рішення видати громадянам державні акти на право власності на землю. Відповідно до додатку № 1 до вказаного розпорядження, під № 13 значиться ОСОБА_4 ( а.с. 28-29).

15 березня 2006 року на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації № 492 від 12 вересня 2005 року на ім`я ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯБ № 335060 на право власності на земельну ділянку, площею 2,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 24).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, в тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Із статті 1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Незважаючи на те, що документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину у встановленому законом порядку за заповітом прийняла його дружина ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за правом представлення прийняв її онук ОСОБА_1 .

Згідно із частиною 1 та 2 статті 78 ЗК України (у редакції станом на 15 жовтня 2003 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Положеннями частини 1 статті 116 ЗК України (у редакції станом на 15 жовтня 2003 року) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження цих проектів регулюються статтею 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом із тим стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_4 звернувся із заявою про отримання земельної ділянки та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, розроблення проекту відведення земельної ділянки, погодження проекту відведення земельної ділянки, а також виготовлення державного акту на спірну земельну ділянку відбувалося після його смерті, тобто після припинення його цивільної право- і дієздатності. Тому вказана земельна ділянка на момент відкриття спадщини не увійшла до її складу, оскільки ОСОБА_4 не набув право власності на неї земельну ділянку. Таким чином, земельна ділянка не могла бути успадкована ніким, зокрема і бабою позивача та відповідно не увійшла до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

У зв`язку викладеним, суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Липоводолинська селищна рада Сумської області; вул. Полтавська, буд. 32, селище Липова Долина, Роменський район, Сумська область; .

Суддя Д. В. Сізов