ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Департаменту ДВС Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельов Максим Євгенович, на бездіяльність директора Департаменту ДВС (суддя першої інстанції Бойко О.М.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою заінтересована особа: Директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельов Максим Євгенович, на бездіяльність директора Департаменту ДВС, в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича щодо не зазначення в резолютивній частині постанови від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 висновку щодо оскаржуваної у скарзі ОСОБА_1 від 16.09.2024 бездіяльності начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука Олександра Андрійовича у виконавчому провадженні № 63340536.

- визнати неправомірною бездіяльність директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича щодо виготовлення постанови від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 16.09.2024 не у Автоматизованій системі виконавчого провадження.

- зобов`язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова Максима Євгеновича усунути порушення вимог пункту 7 розділу XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, допущені при прийнятті постанови від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 16.09.2024.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник Міністерства юстиції України Юлдашев Ю.М., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування обставин, які мають значення для справи.

Скарга мотивована тим, що документи виконавчого провадження скеровувались державним виконавцем на адресу ФОП ОСОБА_2 , зазначену у заяві стягувача про примусове виконання рішення ( АДРЕСА_1 ).

Під час перевірки виконавчого провадження № 63340536 у діях заступника начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. порушень вимог Закону зазначених у скарзі ОСОБА_1 від 16.09.2024 не виявлено, у резолютивній частині постанови від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 не зазначався висновок щодо оскаржуваної бездіяльності.

Бездіяльність Директора Департаменту ДВС відсутня, оскільки скарга ОСОБА_1 розглянута та за результатами прийнято відповідну Постанову від 08.10.2024 року у відповідності до діючих норм Закону, Інструкції та Положення.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що Представник Апелянта Юлдашев Ю.М. не заперечує, що постанова директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 виготовлена не в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Представник Апелянта Юлдашев Ю.М. умисно замовчує факт, що усупереч вимогам частини 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) постанова директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 внесена до Автоматизованої системи виконавчого провадження тільки 08.11.2024 року, т.т. через 30 (тридцять) календарних днів із дня прийняття цієї постанови і після звернення заявника до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою від 22.10.2024 року.

Виготовлення постанови директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 і не внесення зазначеної постанови до Автоматизованої системи виконавчого провадження у строки, визначені ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), порушує права стягувача у виконавчому провадженні № 63340536, такі, як: - право на інформацію про виконавче провадження (пункт 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), - право на відомості про час розміщення інформації про виконавче провадження (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), - право знайомитися з усіма матеріалами виконавчого провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, яка є основною інформаційною базою про здійснення виконавчого провадження (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), пункт 5 розділу I. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5,

Линник А.О. просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. У судовому засіданні свої заперечення на апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16.09.2024 у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. зі скаргою на бездіяльність заступника начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. у виконавчому провадженні № 63340536, у якій просив директора Департаменту ДВС Кисельова М.Є.: Провести перевірку законності виконавчого провадження № 63340536; Визнати неправомірною бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. щодо нездійснення контролю за рішеннями та діями державних виконавців у виконавчому провадженні № 63340536, у результаті чого за майже 4 (чотири) календарних роки (із 20.10.2020 до 16.09.2024) на адресу боржника ОСОБА_2 , указану у виконавчому листі, виданому Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21.01.2013 у справі № 2-6510/2011, не було надіслано копії постанови державного виконавця Реутова Є.О. від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63340536, а також будь яких інших документів виконавчого провадження № 63340536.

Супровідним листом від 17.10.2024 за вих. № 143494/Л-27032/20.3.1 директор Департаменту ДВС Кисельов М.Є. на електронну адресу скаржника надіслав постанову від 08.10.2024 №11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 16.09.2024.

У постанові директора Департаменту ДВС Кисельова М.Є. від 08.10.2024 №11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 відсутній висновок щодо оскаржуваної у скарзі від 16.09.2024 бездіяльності заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А.

Всупереч положенню, передбаченому пунктом 4 розділу ІV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, директор Департаменту ДВС Кисельов М.Є. виготовив постанову від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 не в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Вищезазначена бездіяльність директора Департаменту ДВС Кисельова М.Є. щодо не зазначення в резолютивній частині постанови від 08.10.2024 №11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 висновку щодо оскаржуваної у скарзі ОСОБА_1 від 16.09.2024 бездіяльності начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука Олександра Андрійовича у виконавчому провадженні №63340536, виготовлення постанови від 08.10.2024 №11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 не в Автоматизованій системі виконавчого провадження є підставою для звернення до суду у порядку, передбаченому ст. 447 ЦПК України та ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404- VIII).

З 20.10.2020 року у провадженні Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №63340536 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 у справі № 2-6510/2011, яке набрало законної сили 11.12.2012.

У виконавчому провадженні № 63340536 ОСОБА_1 є стягувачем.

Всупереч вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), постанова державного виконавця від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63340536 на адресу боржника ОСОБА_2 не була надіслана.

У подальшому, упродовж майже 4 років заступник начальника міжрегіонального управління - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук О.А. неодноразово проводив перевірку законності виконавчого провадження №63340536, проте жодного разу не зобов`язав державного виконавця чи начальника ВДВС усунути порушення вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) і надіслати постанову державного виконавця від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63340536 на адресу боржника ОСОБА_2 , зазначену у виконавчому листі у справі № 2-6510/2011.

16.09.2024 року у порядку, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), скаржник звернувся до директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Кисельова М.Є. зі скаргою на бездіяльність заступника начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. у виконавчому провадженні № 63340536, у якій просив директора Департаменту ДВС Кисельова М.Є.: Провести перевірку законності виконавчого провадження № 63340536.; Визнати неправомірною бездіяльність начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. щодо нездійснення контролю за рішеннями та діями державних виконавців у виконавчому провадженні №63340536, у результаті чого за майже 4 (чотири) календарних роки (із 20.10.2020 до 16.09.2024) на адресу боржника ОСОБА_2 , указану у виконавчому листі, виданому Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21.01.2013 у справі №2-6510/2011, не було надіслано копії постанови державного виконавця Реутова Є.О. від 20.10.2020 про відкриття виконавчого провадження № 63340536, а також будь яких інших документів виконавчого провадження № 63340536.

За результатами розгляду скарги від 16.09.2024 директор Департаменту ДВС Кисельов М.Є. прийняв постанову від 08.10.2024 №11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536, у якій відсутній висновок щодо оскаржуваної у скарзі від 16.09.2024 бездіяльності начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату подачі скарги до суду Дніпропетровської сканкопія постанови директора Департаменту ДВС Кисельова М.Є. від 08.10.2024 № 11/20.6-20/24 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 до Автоматизованої системи виконавчого провадження не внесена.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Першочергово суд вважає за необхідне визначити питання правомірності участі представника Міністерства юстиції Пати Н.О. у судових засіданнях.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з частиною четвертою статті 87 ЦК України, юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються, окрім ЦК України, спеціальним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 Закону про реєстрацію. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження; виготовлення документів виконавчого провадження; централізоване зберігання документів виконавчого провадження; реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження тощо.

Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.2016 року (далі Положення №2432/5), визначено, що автоматизована система виконавчого провадження це комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до п. 3 розділу І Положення №2432/5 реєстраторами Системи між інших є відповідальні особи органу державної виконавчої служби; державні виконавці органів державної виконавчої служби; приватні виконавці; помічники приватних виконавців; відповідальні особи приватних виконавців; керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.

Пунктом другим розділу IV Положення №2432/5 встановлено, що виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень, а також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Згідно до пункту 3 розділу ІV Положення №2432/5 відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Відповідно до пункту 4 розділу ІV Положення № 2432/5 постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2 розділу VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації Системи у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених веб-оглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово у формі відкритих даних. З метою забезпечення доступу до інформації Системи сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, вказуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання. Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації.

Отже, державним виконавцем вносяться відомості про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження.

Оскільки за приписами Закону України «Про виконавче провадження» та Положення №2432/5 автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується централізоване зберігання документів виконавчого провадження, а також надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження та виготовлення документів виконавчого провадження, вказане дає підстави для висновку, що інформація, внесена до автоматизованої системи виконавчого провадження виконавцем в межах конкретного виконавчого провадження щодо проведених дій на примусове виконання виконавчого документа, є офіційною та може бути використана в спорі стороною, яка є учасником виконавчого провадження, з посиланням на наявні в автоматизованій системі виконавчого провадження дані, в процесі оскарження нею дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу вжиття/невжиття виконавцем ефективних, своєчасних і в повному обсязі заходів щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення компетентного органу.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону про реєстрацію, Реєстр - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи.

Частиною 1 ст. 7 Закону про реєстрацію встановлено, що Реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Реєстру.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 9 Закону про реєстрацію, в Реєстрі містяться відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Статус документів та відомостей, внесених до Реєстру, закріплений ст. 10 Закону про реєстрацію, яка визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі.

Завдання та повноваження Міністерства юстиції України визначені Положенням про Міністерство юстиції України затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 за № 228.

Відповідно до п. 1 Положення про МЮУ - Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації.

Відповідно до п. 3 Положення про МЮУ, одним з основних завдань Міністерства юстиції є забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері організації примусового виконання рішень.

Згідно п. 5 зазначеного Положення, Міністерство юстиції з метою організації своєї діяльності організовує та контролює роботу державних виконавців, вживає заходів щодо її поліпшення, здійснює керівництво та проводить перевірку діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, що здійснюють примусове виконання рішень» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України передбачено, що органами державної виконавчої служби, є зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

У відповідності до Розділу V п.п. 5.1,5.4 «Положення про Департамент державної виконавчої служби» затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 616/к від 01.03.2019 Департамент очолює директор, який має заступника (заступників).

Відповідно до п. 1.1 Розділу I Положення про Департамент, Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи скарги, що виготовлення постанови у паперовій формі, а не за допомогою АСВП не порушує права скаржника є безпідставними, оскільки, як вбачається з вищезазначеного, що окрім того, що постанова була виготовлена не у програмі, вона не була долучена до АСВП, обмеживши права боржника щодо обізнаності виконавчого провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова не були виготовлені за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження та не були внесені до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області залишенню без змін.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування або зміни відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту ДВС Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В, Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 9 липня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи