Справа № 464/7054/24
пр.№ 2/464/289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25.06.2025 року Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Конюха В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юхименко Г.А., звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 65 000 грн. Окрім цього, просить покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у липні 2024 відповідач звернувся до нього з проханням позичити йому 1 000 доларів США. Позивач 23.07.2024 позичив відповідачу грошові кошти в сумі 40 000 грн, шляхом перерахування таких із своєї банківської картки на банківську картку відповідача трьома платежами: 20 000 грн, 17 800 грн та 2 200 грн. На підтвердження отримання коштів відповідач власноруч написав розписку про отримання таких, а також зобов`язався віддати позивачу ці кошти в повному обсязі до 28.07.2024 включно. Надалі, на прохання відповідача позивачем було здійснено переказ коштів в сумі 35 000 грн. Станом на 15.10.2024 відповідач свої зобов`язання не виконав у повному обсязі, відтак, з урахуванням частково повернутих відповідачем коштів, просить стягнути з останнього 65 000 грн.

Ухвалою судді від 21.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідно до ухвали суду від 02.12.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.04.2025 витребувано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 09.05.2025 залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Юхименко Г.А. позов підтримали, просили такий задовольнити, не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце проведення такого, пояснень щодо позову не надали.

Із врахуванням вищенаведеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів від 23.07.2024, на підтвердження якого складена розписка, згідно з якою ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_1 1 000 доларів США та зобов`язався повернути такі до 28.07.2024 включно (а.с.16).

На підтвердження перерахування грошових коштів позивачем долучено платіжні інструкції про переказ власних коштів №P24AD6356 від 23.07.2024 на суму 20 000 грн, №P24AD5625 від 23.07.2024 на суму 17 800 грн та №1TM1-8298-AM7X-TCMA від 23.07.2024 на суму 2 200 грн (а.с.9-11).

Надалі, позивачем надано відповідачу у позику ще 35 000 грн, що підтверджується квитанціями №3XPM-45KB-C5M2-HKTC від 28.08.2024 на суму 10 000 грн, №B4K5-9H09-7MTC-3CK2 від 29.08.2024 на суму 10 000 грн, №P945-B2XP-HBX7-H99T від 30.08.2024 на суму 10 000 грн та №0TC9-38H3-X25M-T209 від 14.09.2024 на суму 5 000 грн (а.с. 12-15), відтак загальна сума позики становила 75 000 грн.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 26.09.2024 написав розписку, в якій зобов`язався повернути позивачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 65 000 грн до 30.11.2024 (а.с. 17).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач повернув йому 11 337 грн, що підтвердив також під час розгляду справи.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 не повернув заборгованість позивачу ОСОБА_1 у повному обсязі у строк, визначений сторонами.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_3 за зазначеним договором позики складає 63 663 грн (20 000+17 800+2 200+10 000+10 000+10 000+5 000-11 337).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, під час укладення договору між сторонами 23.07.2024, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був неповнолітнім.

Відповідно до ст.31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа) має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє дрібні побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті майнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняється законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

За положеннями статті 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників (частина 2 статті 32 ЦК України).Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (частина 4 статті 32 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 вчинено правочин за межами його цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 222 ЦК України, правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Згідно з ч.1 ст. 221 ЦК України, правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

На виконання ухвали суду від 07.04.2025 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав копію актового запису про народження ОСОБА_3 №7242 від 08.12.2006, відповідно до якого, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записано ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Оскільки в суду були відсутні відомості щодо наявності згоди батьків відповідача на вчинення вказаного правочину, а рішення у даній справі може вплинути на їхні права та обов`язки, відтак ухвалою суду від 09.05.2025 таких залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ухвали суду від 09.05.2025, третім особам направлено копію позовної заяви з додатками, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулись на адресу суду 23.05.2025 та 29.05.2025 у зв`язку з відсутністю адресатів за вказаними адресами, що, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 березня 2024 року у справі №922/1648/19, свідчить про повідомлення адресата про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Таким чином, з врахуванням того, що відповідно до статті 222 ЦК України, схвалення правочину, вчиненого неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності, має місце, якщо батьки (усиновлювачі) чи піклувальник, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні правочину, відтак суд вважає такий правочин схваленим.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із врахуванням наведеного, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_3 доказів належного виконання умов договору не надав, а також не надав доказів того, що невиконання зобов`язань за договором сталося не з його вини, відтак заборгованість у розмірі 63 663 грн підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 , як позичальника.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 186 грн 29 коп.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23.07.2024 у розмірі 63 663 (шістдесят три тисячі шістсот шістдесят три) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позову, в сумі 1 186 грн 29 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 04.07.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП не надано, АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП не надано, АДРЕСА_3 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК