Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1943/22

номер провадження 2/695/100/25

07 липня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря Оніщенко Н.В., Біліченко С.В.,

представника позивача адвоката Побиванця Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Зеленого Ю.В.,

представника третьої особи Романової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у якому просив:

- визначити йому спосіб участі як батька у вихованні та безперешкодному спілкуванні з його сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за таким графіком: побачення батька з сином кожної неділі із суботи 09:00 ранку до неділі 18:00 ввечері за місцем проживання батька, без обов`язкової присутності матері, з обов`язком здійсненням батьком супроводу дитини з місця її проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання до матері; побачення батька ОСОБА_2 з сином у день народження дитини; побачення батька з сином під час усіх святкових заходів в освітніх закладах та/або інших місцях за домовленістю з матір`ю.

Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю та у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . З березня 2022р. сторони проживають окремо. Враховуючи вік дитини позивач не заперечував, щоб дитина проживала разом зі своєю матір`ю за адресою її проживання. Однак, після розірвання стосунків, відповідач почала чинити перешкоди позивачу у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а тому рішенням виконкому Золотоніської міської ради від 23.06.2022 за №214 було визначено позивачу спосіб участі у вихованні малолітнього сина: один раз на тиждень в суботу чи неділю з 10:00 по 12:00 год. в присутності матері за місцем проживання дитини.

Незважаючи на наявність вищезазначеного рішення, визначений спосіб побачення з дитиною не задовольняє позивача, оскільки відповідач неодноразово, без поважних причин, відмовляла йому у зустрічах з сином. Такі дії відповідача призвели до грубого порушення прав позивача на участь у вихованні власної дитини. Крім того, визначений спосіб побачення з дитиною не влаштовує позивача через невелику кількість визначених днів побачень із сином. З огляду на зазначене, та враховуючи триваючі перешкоди з боку відповідача, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав та визначення належного порядку участі у вихованні дитини.

Ухвалою суду від 15.08.2022 прийнято та відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 21.11.2024 позивач на задоволенні позову наполягав, просив його задовольнити вказуючи на бажання спілкуватись із сином кожної суботи та неділі, що дасть йому можливість більше часу проводити з сином.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, вказував, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з сином, а тому вимоги позивача є належним способом захисту. Крім того вказував, що за час розгляду справи дитина виросла, а тому графік побачень із сином для позивача просив встановити на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти доводів позивача наполягаючи на тому, що позивач сам своєю поведінкою наносив психологічну травму їх спільному сину, адже в його присутності влаштовував сварки, погрожував фізичним насильством, вживав нецензурну лайку, крім того приїздив до сина не регулярно, аліменти своєчасно позивач також не сплачує. Дитина не відноситься до позивача як до батька, більше сприймає за батька вітчима. Вказує, що не бачить сенсу в таких зустрічах адже відповідного взаємозв`язку між позивачем та сином сторін по справі не має.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказував, що відповідно до актів обстеження умов проживання позивача, останній має незадовільні умови проживання для дитини.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що вона була присутня на побаченнях позивача із дитиною у садочку. За результатами цих спостережень, представник органу опіки та піклування дійшла висновку, що між дитиною та батьком наразі відсутній належний психологічний зв`язок. Було помітно, що дитина відвикла від спілкування з батьком. Крім того, представник органу опіки та піклування звернула увагу суду на неприпустиму поведінку сторін, оскільки позивач та відповідач вчиняють сварки у присутності малолітньої дитини, що негативно впливає на її психоемоційний стан. Також зазначила, що відповідачка, ОСОБА_4 , притягувалася до адміністративної відповідальності. Підставою для цього стало те, що дитина не відвідувала дошкільний навчальний заклад у п`ятниці дні, які були визначені для побачень з батьком.

Представник служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі у шлюбі не перебували, але від спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про його народження видане повторно серія НОМЕР_1 від 05.04.2022, актовий запис №231.

Батьківство позивача в судовому засіданні не оспорювалося.

Крім того, сторони не заперечували, що дитина проживає разом із матір`ю, відповідачем по справі.

Рішенням № 214 від 23.06.2022 виконавчого комітету Золотоніської міської ради встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: один раз на тиждень в суботу чи неділю з 10.00 по 12.00 години в присутності матері за місцем проживання дитини ( АДРЕСА_1 ) та в місцях відпочинку для дітей до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Як вбачається із доданих до матеріалів справи талонів повідомлень єдиного обліку №6122, №6448, №3424, № 4920 та №6808 позивач неодноразово звертався до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області з повідомленнями про те, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання рішення опікунської ради, переховує дитину та перешкоджає зустрічі заявника з спільною дитиною.

Згідно з даними висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , службою встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склались вкрай неприязні стосунки, які унеможливлюють виконання рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 23.06.2022 за №214. На підставі викладеного, враховуючи вік дитини та обставини, які склались у відносинах між батьками, а саме агресивна, конфліктна поведінка та спілкування у присутності дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності матері ОСОБА_1 та працівників виконавчого комітету Золотоніської міської ради за місцем проживання дитини в с. Коробівка у робочі дні за попередньою домовленістю із учасниками зустрічей.

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 , який складено 06.01.2023, оглядом будинку в якому проживає позивач встановлено, що останній проживає сам, після розірвання відносин із відповідачем здійснені ремонти в окремих кімнатах, однак у кухні та ванній кімнаті умови незадовільні на стінах бруд та кіптява.

Як вбачається з листа служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту від 11.07.2023 за №308/01-11 фактично з дня першого звернення до служби ОСОБА_2 дозволяє собі грубе, зверхнє поводження з працівник ками служби. Кожний візит до служби або суду закінчується погрозами в бік працівників служби, звинуваченням у некомпетентності, невиконання своїх професійних обов`язків. Манера спілкування носить принизливий характер. Крім того з приводу поводження ОСОБА_2 10.07.2023 працівники служби скерували до Золотоноріського РВП ГУНП в Черкаській області відповідну заяву для вжиття заходів.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 26.08.2024 за №2050, службою встановлено, що рішенням виконавчого комітету Золотонської міської ради від 31.08.2023 №385 були внесені зміни до рішення від 23.06.2022 за №214 та визначено години зустрічей у п`ятницю з 10.00 до 12.00 у присутності представника органу опіки та піклування. Рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 09.07.2024 за №342 були внесені зміни до даного рішення та визначено години зустрічей кожної п`ятниці 10.00 до 12.00. Рішення не виконуються матір`ю дитини ОСОБА_4 .. Профілактичні бесіди щодо виконання ОСОБА_4 вказаного рішення не дали бажаного результату, а тому 21.11.2023 відносно останньої був складений протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 5 ст. 184 КУпАП та останню було визнано винною у вчиненні правопорушення за ч. 5 ст. 184 КУпАП згідно постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.01.2024р. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.08.2024 ОСОБА_2 проживає у власному будинку з газовим опаленням, водопостачанням та водовідведенням. В к4імнатах є необхідні меблі, побутова техніка, предмети домашнього вжитку, санітарний стан кімнат добрий. У кухні та ванній кімнаті умови незадовільні, брудна підлога, рекомендовано провести косметичний ремонт.

У вказаному висновку орган опіки та піклування також зазначає, що враховуючи вік дитини 3 роки, вказане свідчить про досягнення ним певного ступеня розвитку, який дозволяє йому перебувати окремо від матері за умови належного догляду зі сторони батька та можливість проведення зустрічей без представника органу опіки та піклування.

Під час розгляду справи, враховуючи позицію сторін, думка дитини щодо розв`язання спору, не з`ясовувалася, враховуючи вік та рівень розвитку дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд вказує настіпне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991) та ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та норм ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Йохансен проти Норвегії" від 07.08.1996).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, - мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі справедливості, взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

За змістом ст. 153 СК України, - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України, - питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд звертає увагу на те, що, як передбачено ч. 3 ст. 4 ЦПК України, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною, а тому враховуючи обставини, які встановлені судом, доводи кожної із сторін, досліджені докази, суд вважає, що спір між сторонами стосовно участі батька у спілкуванні з дочкою має місце, який підлягає вирішенню судом.

За результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхнього спільного сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлений органом опіки та піклування спосіб участі позивача у вихованні своєї малолітнього сина не був належним чином реалізований. Поведінка батька (звернення до органу опіки та піклування щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, звернення до суду із цим позовом, відвідування дитини за місцем її проживання та у дитячому садочку), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони не проживають разом, - він має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті. Крім того, жодних обставин, які б свідчили про те, що позивач зможе негативно впливати на дитину, на її життя, розвиток, здоров`я, - під час розгляду справи встановлено не було.

При цьому, батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи поведінку відповідача, яка створює перешкоди в спілкуванні позивача із сином, суд вважає, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дитини, необхідно визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 шляхом систематичних побачень.

Між тим, під час розгляду справи, встановлено, що між батьком та дитиною, якій вже виповнилося п`ять років, відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина не повністю сприймає позивача як батька, що стверджується також інформацією, яка зазначена психологом у листі Золотоніського центру надання соціальних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 12.02.2024 за №69.

Також суд враховує умови проживання позивача, які визнані органом опіки та піклування задовільними лише частково, а також поведінку самого позивача, який схильний до конфліктів, грубого поводження в тому числі із працівниками органів опіки та піклування, що має негативний приклад для малолітньої дитини.

За таких обставин, беручи до уваги в першу чергу інтереси дитини, суд вважає, що буде доцільним встановити наступний порядок спілкування: - один раз на тиждень кожного вівторка з 10:00 год. по 12:00 год. батько проводить час з дитиною за місцем проживання дитини у с. Коробівка або в дитячому закладі у присутності матері ОСОБА_4 та представників Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради за попередньою домовленістю із учасниками зустрічей; - побачення батька із сином під час усіх святкових заходів в дитячому закладі у присутності матері ОСОБА_4 та представників Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради чи представника дитячого закладу за попередньою домовленістю із учасниками зустрічей.

Оскільки на цей час дитина більшу частину часу проводила і проводить із матір`ю, то саме такий спосіб спілкування з дитиною дасть можливість дитині звикнути до батька, не боятися його, а довіряти йому; матір дитини, знаючи її звички, уподобання, режим життя тощо, - в цей період зможе і повинна допомогти і дитині, і батькові налагодити між собою взаємовідносини та встановити психоемоційний контакт з тим, щоб дитина сприймала позивача саме, як свого батька, що, вочевидь, буде сприяти забезпеченню права дитини на спілкування як і з матір`ю, так і з батьком. Мати, також усвідомлюючи інтереси дитини, має морально підготувати її до зустрічей з батьком.

Суд, вважає, що сторони, перш за все, в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання.

Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, як на думку суду, відповідатиме інтересам дитини, які є пріоритетними при вирішенні цієї справи, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків з урахуванням їх поведінки, а також рівність прав батьків щодо дитини.

Також суд вважає, що такий спосіб участі батька у спілкуванні із сином із залученням органів опіки буде дієвим для забезпечення належної поведінки як позивача, так і відповідача під час такого спілкування.

Суд звертає увагу сторін на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам цієї дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткового порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із сином.

При прийнятті рішення, судом також враховувалися висновки ВС, що викладені у постановах: №754/9026/16 від 23.06.2020, №686/14512/17 від 15.10.2018, №696/299/23 від 24.04.2024 тощо.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити частково, враховуючи вище викладені мотиви суду.

Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України та відсутність клопотання позивача про стягнення судового збору із відповідача, суд залишає такі витрати за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради, Орган опіки та піклування Золотоніської міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- один раз на тиждень кожного вівторка з 10:00 год. по 12:00 год. батько проводить час з дитиною за місцем проживання дитини у с. Коробівка або в дитячому закладі у присутності матері ОСОБА_4 та представників Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради за попередньою домовленістю із учасниками зустрічей;

- побачення батька із сином під час усіх святкових заходів в дитячому закладі у присутності матері у присутності матері ОСОБА_4 та представників Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради чи представника дитячого закладу за попередньою домовленістю із учасниками зустрічей.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 липня 2025 року.

Суддя : Середа Л.В.