КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/9163/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/11744/24

12 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Скаргу обґрунтовав тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 11.05.2021 року у справі №753/2896/21 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021рокуі до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду 24.09.2021 року було видано виконавчий лист. На підставі виконавчого листа головним державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.10.2021рокувинесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4.

Зазначав, що він є військовослужбовцемта під час служби отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду під час дії воєнного стану, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168. Така додаткова винагородавиплачується на період дії воєнного стану і належить до одноразових видів грошового забезпечення та не включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Однак, в порушення вимог чинного законодавства виконавцем здійснено відрахування аліментів з врахуваннямдодаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та виплачується йому у період дії воєнного стану, починаючи з серпня 2022 року.

13 травня 2024 року він звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві та 21 травня 2024 року отримав відповідь, якою йому відмовлено в задоволенні скарги та у перерахунку нарахованих аліментів, з урахуванням додаткової винагороди.

Посилаючись на те, що дії державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення аліментів з додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, є неправомірними, заявник ОСОБА_1 просив суд:

визнати дії державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві неправомірними;

зобов`язати державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 753/2896/21, здійснити перерахунок аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 червня 2024 року, без врахування додаткової винагороди за участь в бойових діях.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2025 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, стягувач за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 а саме: зобов`язати державного виконавця, в провадженні якого знаходиться ВП № НОМЕР_4, здійснити перерахунок аліментів за період з 01.08.2022 року по 01.06.2024року без врахування додаткової винагороди за участь в бойових діях.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, тому вважає зазначене судове рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцю здійснюється на підставі наказів командирів.

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022 року .

Отже, додаткова винагорода,передбачена пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не має постійного характеру, а передбачена на період дії воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, постановою КМУ від 11.11.2022 року № 1263, яка набула чинності 16.11.2022року , внесено зміни до пункту 8 Постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», якою передбачено стягнення з інших виплат, установлених законодавством, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

У частині 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, норми законодавства в частині «Особливостей виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» та додаткова винагорода, визначена Постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168, яка виплачується на період дії воєнного стану, належить до одноразових видів грошового забезпечення і включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, - застосовуються з 01.02.2023 року.

На його звернення Дарницьким ВДВС надано лист в якому зазначено, що перерахунок не здійснюватиметься у зв`язку з набранням чинності пункту 8 «Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, інших осіб», які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 року № 1263 з 16.11.2022року.

У даному випадку, на переконання заявника, державний виконавець не діяв відповідно до вище вказаних норм законодавства, а тому він звернувся до суду із скаргою.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, учасники справи не з`явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

27 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд апеляційної інстанції здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.

Відповідно до вимог статті 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності ОСОБА_1 , Державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівнита Шлапак Наталії Валеріївни.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 11 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 серпня 2021 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №753/2896/21).

24 вересня 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №753/2896/21 на виконання вказаного судового рішення, який пред?явлено стягувачем ОСОБА_2 єю ОСОБА_6 ою до орану, який здійснює примусове виконання рішень.

Постановою Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №753/2896/21, виданого 24 вересня 2021 року Дарницьким районним судом м. Києва (а.с. 139 том 1).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 13 лютого 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів(справа №935/166/22). Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року на користь ОСОБА_2 на утримання дітей з 1/2 частини до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 126-126А).

Заявник (боржник за виконавчим провадженням) ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу увійськовій частині на посаді начальника автомобільної та бронетанкової служби, що підтверджується довідкою № 1661/4948, виданої 13березня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 (а.с. 58 том 1).

В рамках відкритого виконавчого провадження НОМЕР_4 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову від 28 березня 2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стпендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 .

У пункті 2 постанови державного виконавця від 28 березня 2024 року визначено, зокрема, що після погашення заборгованості утримувати аліментів у розмірі 1/3 усіх видів доходів боржника але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 82 том 1).

Копія постанови НОМЕР_4 від 28 березня 2024 року для виконання направлена державним виконавцем до Військової частини НОМЕР_1 .

13 травня 2024 року ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням) звернувся до начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із скаргою, в якій просив здійснити перерахунок нарахованих аліментів з урахуванням довідок військової частини № 1661/6919 та №1661/6920 від 19.04.2024 року, в яких зазначено розмір додаткової винагороди 100 000 грн та періоди її виплати, посилаючись на те, що в порушення вимог чинного законодавства виконавцем здійснено відрахування аліментів з врахуваннямдодаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 та виплачується йому у період дії воєнного стану, починаючи з серпня 2022 року. Дана обставина підтверджується довідками військової частини НОМЕР_3 від 19.04.2024 року(а.с. 48-49, 50, 51 том 1).

21 травня 2024 року начальником відділу надана відповідь ОСОБА_7 , з якої вбачається, що дії державного виконавця щодо обчислення розрахунку зі сплати аліментів здійснені з дотриманням вимог та в порядку визначеному законом, відтак, підстави для здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів без врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення скарги (а.с.33-36 том 1).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, заявник ОСОБА_1 обгрунтовував вимоги скарги тим, що дії державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо стягнення аліментів з додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, є неправомірними.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, а тому доводи скаржника, що вказана додаткова винагорода військовослужбовця не може враховуватися у загальний розмір грошового забезпечення, з якого відбувається стягнення аліментів, оскільки вона не має постійного характеру і нараховується виключно на підставі наказу командирів за наявності передбачених Постановою № 168 підстав, є безпідставнимита судом не враховуються.

Враховуючи, що нарахування аліментів державним виконавцем проведено відповідно до норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального та процесуального права, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, предметом судового захисту за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців під час виконання судового рішення є порушене право заявника, що підлягає доказуванню і встановленню при ухваленні судового рішення.

Із наданих учасниками справи та досліджених судом доказів встановлено, що на виконанні Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 25 жовтня 2021 року перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4 щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом № 1404-VIII (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Данилюк Ольги Борисівни, заявник ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням) обгрунтовував вимоги скарги тим, що дії державного виконавця щодо стягнення аліментів з додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, є неправомірними.

На підставі досліджених доказів судом установлено, що ОСОБА_1 (боржник за виконавчим провадженням) є військовослужбовцем, проходить службу в військовій частиніта, починаючи з серпня 2022 року отримував додаткову винагороду на період воєнного стану, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, та з цієї додаткової винагороди державним виконавцем утримуються аліменти (а.с. 50, 51 том 1).

Надаючи оцінку доводам скарги ОСОБА_8 (боржник за виконавчим провадженням) про те, що вказана додаткова винагорода військовослужбовця не може враховуватися у загальний розмір грошового забезпечення, з якого відбувається стягнення аліментів, оскільки вона не має постійного характеру і нараховується виключно на підставі наказу командирів за наявності передбачених Постановою № 168 підстав, суд першої інстанції правильно керувався тим, що згідно з частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Згідно вимог статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року (далі - Перелік), передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом .

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних(бойових)дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Наказом Міністерства оборони України від 07червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам(далі - Порядок № 260), із змінами, визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги - пункт 2 розділу І Порядку № 260.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1263 від 11 листопада 2022 року внесені зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146, доповнивши його після слів "з усіх видів грошового забезпечення" словами ", інших виплат, установлених законодавством, зокрема,додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану".

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що аліменти справляються, у тому числі, з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, яка в свою чергу входить в структуру грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та прирівняних до них осіб.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що законодавством чітко визначено, що утримання аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України провадиться з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_8 про те, що норми законодавства в частині «Особливостей виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану» та додаткова винагорода, визначена Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, яка виплачується на період воєнного стану належить до одноразових видів грошового забезпечення і включається до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, - застосовуються з 01.02.2023 року, не грунтуються на вимогах законодавства, з огляду на таке.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, передбачає, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом(пункт 1).

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Зазначений правовий висновок висловлено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц, провадження № 61-45100сво18.

Отже, фактично Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1263, якою внесені зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146, лише підтверджено необхідність стягнення аліментів з урахуванням додаткової винагороди, враховуючи те, що раніше законодавство не містило норми про отримання додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Тому, з урахуванням змін у законодавстві, законодавець лише узгодив між собою всі нормативно-правові акти.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що нарахування аліментів з отриманих доходів, у тому числі, з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, відповідає нормам діючого законодавства України та узгоджується з Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Тому відсутні підстави для задоволення скарги заявника ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець при нарахуванні аліментів з отриманих доходів, у тому числі з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, діяв відповідно до вимог СК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2025 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування немає, а тому апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: