справа № 278/2214/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2025 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою згідно із прохальною частиною якої просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на підставі заочного рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 2-725/12 від 06 червня 2012 року.
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, що у сторін є спільна донька ОСОБА_3 . У подальшому, на підставі рішення суду із ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання їх спільної доньки стягнені аліменти в твердій грошовій сумі по 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_1 стверджує, що, наразі, матеріальний стан відповідача значно покращився, а позивачка самостійно не може нести на собі увесь тягар утримання спільної доньки самостійно так, як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За таких обставин, ОСОБА_1 переконана, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений раніше згаданим рішенням суду з твердої грошової суми на 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.
Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і, відповідно, без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено.
Відповідач, у свою чергу, будучи завчасно та належним чином повідомленим про існування цієї цивільної справи відзиву на позовну заяву не подав та будь-яким іншим чином свого ставлення щодо заявлених вимог не висловив.
Ураховуючи вище викладене, судом в ухвалено здійснювати розгляд справи у заочному порядку відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_5 (а.с. 5). Дівчинка має спільне зареєстроване місце проживання разом із матір`ю (а.с. 9-10)
06 червня 2012 року Житомирським районним судом Житомирської області в цивільній справі № 2-725/12 ухвалено заочне рішення згідно із яким із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнені аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по п`ятсот гривень щомісячно, починаючи з 02 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).
17 липня 2012 року на підставі виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області № 2-725 від 12 липня 2012 року відкрито виконавче провадження № 33876366 (а.с. 7).
21 вересня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрований шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 11).
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_8 батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с. 13).
Відповідно до відомостей, що надані Пенсійним фондом України у відповіді № 265722014 від 29 квітня 2025 року відповідач проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 (а.с. 15).
Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовані вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Так, освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про зміну способу стягнення аліментів, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років установлено на рівні 3 196 гривень. За таких обставин, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» є значно більшою сумою, аніж розмір аліментів, які стягуються із відповідача на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 червня 2012 року в цивільній справі № 2-725/12, що, у свою чергу, є неприпустимим, а тому суд вирішує змінити спосіб стягнення таких аліментів.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір за подання позову про зміну способу стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 червня 2012 року в цивільній справі № 2-725/12, та стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , код платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 21 липня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький