У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови державного виконавця Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління МЮ від 26.03.2018 у ВП №26435360,

встановив:

До суду надійшла вищевказана скарга, відповідно до якої представник заявника ОСОБА_1 адвокат Субота М.І. просить скасувати вищевказану постанову, якою ОСОБА_1 обмежено у праві керування т/з до погашення зі сплати аліментів.

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні старшого державного виконавця Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління МЮ Присташ К.В. перебуває виконавчий лист №2-45 від 10.05.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів. Зазначає, що про оскаржувану постанову ОСОБА_1 не знав, таку отримав його представник 07.07.2025. Зазначає, що ОСОБА_3 був мобілізований у квітні 2022 року, а відтак оскаржувана постанова втратила чинність в силу вимог ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», а також вказує, що ОСОБА_3 , здійснює догляд за матір`ю особою з інвалідністю 2 групи й потребує права керування т/з, що виключає обмеження у такому на підставі п. 2 ч. 10 ст. 71 згаданого Закону.

В судове засідання сторона заявника та представник органу державної виконавчої служби не з`явилися, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги. За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Постановою державного виконавця Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 26.03.2018 у ВП №26435360 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування т/з до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

З посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.12.2023 видно, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни УБД.

Медичним висновком ЛКК №57/3 від 19.05.2025 КНП Баранинської сільської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» та іншими медичними документами стверджується, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.

З довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.12.2024 №В130/21 видно, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову у зв`язку з доглядом за мамою.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

У відповідності до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати т/з, не може бути застосовано в разі, зокрема: 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 76, ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З досліджених судом документів встановлено, що ОСОБА_3 є УБД, здійснює постійний догляд за матір`ю особою з інвалідністю ІІ групи.

Отже, на час розгляду скарги, відсутні підстави для обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, що передбачено п.п. 2, 3 ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак скарга підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 17, 39, 63, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 81, 89, 263, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180, 181, 195, 196 Сімейного кодексу України, суд

постановив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 26.03.2018 у ВП №26435360, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов