Номер провадження 2/754/7265/25
Справа № 615/407/25-ц
У Х В А Л А

23 липня 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Сенюта В.О., розглянувши заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Івановича про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Деснянського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа № 615/407/25 за підсудністю.

18.07.2025 через систему «Електронний суд» та 22.07.2025 засобами поштового зв`язку до Деснянського районного суду міста Києва надійшли заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва В.І. про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення.

Подані заяви обґрунтовує тим, що позивач у позовній заяві просить встановити юридичний факт, що станом на 18.07.2013 при укладенні додаткової угоди № 2 до Договору відступлення права вимоги № 1034/44 від 16.07.2013 між АТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» було передано право вимоги до ОСОБА_1 на суму 69865,85 грн. - як фактичне передане право вимоги за 698,66 грн. та визнати, що ТОВ «АНСУ», як новий кредитор за додатковою угодою № 2 до Договору відступлення права вимоги № 1034/44 від 16.07.2013 між АТ «ПУМБ» та ТОВ «АНСУ» отримав право вимоги боргу з позивача ОСОБА_1 у розмірі 69865,85 грн. з оплатою коштів за відступлене право вимоги у розмірі 698,66 грн. З позивача ОСОБА_1 неправомірно стягнуті грошові кошти у розмірі 219,481,70 грн. замість 69868,85 грн. Невжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення з заробітної плати ОСОБА_1 грошових коштів на користь відповідача - може нівелювати ефективність судового захисту, адже у разі повного виконання спірного виконавчого листа, запропоновані до стягнення за ним кошти вже будуть стягнуті та відбудеться виконання, а з метою повернення заявнику стягнутих коштів доведеться повторно звертатися до суду з новими позовами та понести додаткові витрати.

Вивчивши письмові матеріали заяв, суд дійшов наступного висновку.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно положення частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає положенню пункту 6 частини 1 статті 151 ЦПК України, оскільки - не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Крім того, необхідно в даному випадку також зазначити, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ніколаєва Володимира Івановича про забезпечення позову - повернути.

Роз`яснити право на повторне звернення з заявою, після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали суду складено - 23.07.2025.

Суддя В.О.Сенюта