Справа № 643/5033/24
Провадження № 2-о/643/22/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

присяжних: Калошиної В.М.,

Рубанця А.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

адвоката: Закоморної К.О.,

заінтересованої особи-1: ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування: Кукуєвої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи 1. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської

міської ради

2. ОСОБА_2

про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд:

- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним;

- встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити ОСОБА_1 опікуном.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічну хворобу, є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК, серія ААБ № 162185 від 12.12.2011 року, в силу свого захворювання потребує постійного стороннього нагляду, він не може себе належним чином обслуговувати, потребує постійного контролю нагляду, оскільки не може керувати своїми діями. ОСОБА_2 , перебуває під наглядом лікарів КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР, щомісяця відвідує лікаря, який призначає йому підтримуючу терапію, що потребує постійного контролю за своєчасним прийомом медичних препаратів. ОСОБА_2 самостійно не здатний своєчасно приймати ліки, внаслідок свого захворювання він обмежений в самообслуговуванні, обмежений в здатності самостійного пересування, обмежений в здатності до орієнтації, спілкуванню та контролю поведінки, постійно потребує контролю та опіки у зв`язку з чим необхідно визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити опікуна.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2025, вищевказану заяву передано на розгляд судді Новіченко Н.В., присяжні Калошина В.М., Захаров В.В.

Ухвалою від 22.05.2024 року Московський районний суд м. Харкова прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 643/5033/24, судове засідання призначив на 21.06.2024 року, доручив Харківському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 3 поверх) призначити представника (адвоката) Торяніку Олександру Миколайовичу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого буде розглядатись заява про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки, в порядку ст. 84 ЦПК України витребував у Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд. 32) відповідну медичну документацію: довідку про перебування на обліку та лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради; історію хвороби, яка знаходиться за місцем його лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради за адресою : м. Харків, вул. Алчевських, буд. 32.

06.06.2024 року на адресу суду надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради про перебування ОСОБА_2 під наглядом в КНП «МПНД № 3» ХМР з 1995 року.

21.06.2024 року судове засідання відкладено на 18.07.2024 року у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В у щорічній відпустці.

24.06.2024 року заявником подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

28.06.2024 року адвокатом подано заяву про відкладення судового засідання.

28.06.2024 року від присяжного Захарова В.В. до суду надійшла заява про неможливість виконання ним обов`язків присяжного у період з 01.07.2024 року по 01.10.2024 року включно через його перебування поза межами території України.

Ухвалою від 18.07.2024 року Московський районний суд м. Харкова визнав доцільною заміну присяжного Захарова В.В. на іншого присяжного шляхом автоматичного визначення останнього автоматизованою системою документообігу суду.

Згідно з протоколом автоматичного визначення присяжних, визначено присяжних Калошина В.М., Рубанец А.Ф.

Ухвалою від 16.08.2024 року Московський районний суд м. Харкова призначив у справі № 643/5033/24 судово-психіатричну експертизу, провадження у справі № 643/5033/24 зупинив на час проведення експертизи.

28.04.2025 року від Харківської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали справи» № 643/5033/24 та висновок судово-психіатричного експерта № 269.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.

Ухвалою від 29.04.2025 року Салтівський районний суд міста Харкова поновив провадження у справі № 643/5033/24, судове засідання призначив на 03.06.2025 року.

03.06.2025 року судове засідання відкладено на 15.07.2025 року.

27.06.2025 року від Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради надійшло подання про встановлення опіки.

02.07.2025 року на адресу суду від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради надійшли письмові пояснення у справі.

У судовому засіданні 15.07.2025 року заявник підтримав викладені у заяві вимоги та просив суд задовольнити їх.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його адвокат Закоморна К.О. також підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

У судовому засіданні 15.07.2025 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України).

Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Приписами ч. 1 ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 1 ст. 296 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню діяльність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь - яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст. 7 Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

У висновку судово-психіатричного експерта № 269 від 16.04.2025 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на теперішний час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної. На теперішний час ОСОБА_2 , відповідно до свого психічного стану нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У даному висновку також відображено психічний стан ОСОБА_2 , відповідно якого доступний формальному мовному контакту. Орієнтовний у власній особистості правильно (називає прізвище, ім`я, дату народження, вік), у часі (правильно називає поточну дату, рік). У місці орієнтований частково, знає, що лікарня, але яка повідомити не може. Мету проведення судово-психіатричної експертизи розуміє формально. На запитання відповідає вибірково, тихим голосом, часто фрази не закінчує, пасивний. Фон настрою знижений. Емоційно нівельований. Амімічний. Рухово впорядкований, кілька загальмований. Апатичний. Про себе повідомляє поверхові анамнестичні відомості. Мислення зі структурно-логічними порушеннями, паралогічне. Повідомив, що «голоса раньше часто были... заставляли делать что-то плохое и хорошее, с телевизора раньше следили». Активно маячних ідей не продукує. Рухи манірні, стійкі. Критики до свого хворобливого стану немає. Соціально дезадаптований.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний вище висновок експертів, які згідно покладених на них обов`язків зобов`язані були провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок, при цьому також були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та вивчивши надані суду документи, суд дійшов до висновку, що подана заява про визнання особи недієздатною є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Щодо вимоги про призначення недієздатній особі опікуна, слід зазначити наступне.

Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно зі ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Частиною 4 ст. 63 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

В силу приписів ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Як зазначалась вище, судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 .

Відповідно до подання від 23.06.2025 № 1128/0/161-25 Адміністрація Салтівського району Харківської міської ради вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Також у даному поданні зазначено, що ОСОБА_1 не працює, здійснює постійний догляд за братом, ОСОБА_2 , та отримує грошову допомогу по догляду. Згідно медичного висновку стан його здоров`я задовільний, до кримінальної відповідальності не притягувався. Матір ОСОБА_2 померла у 2019 році. Батько ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечував проти призначення ОСОБА_1 , 1981 року народження, опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші родичі, які б виявили бажання оформити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до опікунської ради не звертались. Умови проживання сім`ї потенційного опікуна вивчені. ОСОБА_1 ознайомлено з правами та обов`язками опікуна, протипоказань не виявлено.

Даних, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 наявні неприязні стосунки, або, що призначення заявника опікуном над рідним братом суперечитиме інтересам останнього матеріали справи не містять.

При цьому, в ході судового розгляду альтернативних кандидатур кандидатів в опікуни не встановлено, оскільки батько заявника та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є людиною похилого віку і не взмозі належним чином виконувати функції опікуна, а мати заявника та ОСОБА_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 11, 141, 247, 263-265, 268, 299, 300 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатним та встановлення над ним опіки задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

3. Встановити над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

4. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановити строк дії даного рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатним на два роки, який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили.

5. Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 положення ч. ч. 7, 8 ст. 300 ЦПК України відповідно до яких клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

6. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ).

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради (м. Харків, м-н Конституції, буд. 7).

Повне рішення складено 21.07.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко

Присяжні В.М. Калошина

А.Ф. Рубанец