Дата документу 08.07.2025 Справа № 332/4967/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4967/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І.
Провадження № 22-ц/807/1334/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Онищенка Е.А., Трофимової Д.А., Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Мельнікова Олексія Анатолійовича на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, Державна прикордонна служба України, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Заводському району, ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, Державна прикордонна служба України, про визначення місця проживання дитини.

19 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява адвоката Безрукової Світлани Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що у березні 2025 року на підставі рішення від 21 листопада 2024 року про забезпечення позову, ОСОБА_1 була передана донька ОСОБА_3 . Під час воєнного стану ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 виїхала за межі України. У відповідача ОСОБА_2 наразі відсутній будь-який зв`язок із донькою, також у ОСОБА_2 відсутня можливість на цей час виїжджати за межі України, оскільки він є військовозобов`язаним. ОСОБА_1 з березня 2025 жодного разу не привозила доньку на територію України, в тому числі для зустрічі із батьком. Через такі дії ОСОБА_1 дитина відчужується від нього та може його забути, втратити з ним емоційний контакт, що негативно вплине на можливість виконання рішення суду або взагалі унеможливить його виконання.

Просив вжити заходи забезпечення позову до ухвалення судом рішення у справі шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити реалізацію прав батька ОСОБА_2 на спілкування зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) у режимах аудіо- та/або відео-зв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливості дитини. Зобов`язати ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 номери телефонів та інших месенджерів необхідних для аудіо- та/або відео-зв`язку конференції з донькою ОСОБА_5 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 в особі представника адвоката Безрукової Світлани Олександрівни про забезпечення позову задоволено частково.

З метою забезпечення позову: зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити реалізацію прав батька ОСОБА_2 на спілкування зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) у режимах аудіо- та/або відео-зв`язку конференції щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливості дитини.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мельнікова О.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2025 року про забезпечення позову скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що донька не має бажання спілкуватися з батьком через його поведінку, яка проявилася у тому, що останній не давав спілкуватися матері з донькою. ОСОБА_2 жодних доказів того, що ОСОБА_1 перешкоджає спілкуванню з дитиною не надав. Більше того, він не телефонував дитині та не висловлював бажання спілкуватися з нею. На думку апелянта, примушення доньки ОСОБА_6 спілкуватись з батьком, може привести до негативних наслідків для психологічного здоров`я дитини. Крім того, апелянт зазначає про те, що чисельні, безпідставні та необґрунтовані звернення ОСОБА_2 до суду з одними й тими ж самим вимогами можуть бути оцінені як зловживання процесуальними правами.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи ОСОБА_2 ,ОСОБА_1 , її представник адвокат Мельніков О.А., треті особи у справі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, а саме шляхом надсилання судової повістки-повідомлення в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ( а.с. 111-112, а.с. 113-114, а.с. 117, а.с. 121) до апеляційного суду не з`явилася. Від представника ОСОБА_1 , адвоката Мельнікова О.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він зайнятий в іншому судовому засідання в іншій справі. Враховуючи, що ОСОБА_1 та її представник, адвокат Мельніков О.А. були завчасно належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, свої аргументи виклали в апеляційній скарзі, враховуючи строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 371 ЦПК України), колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 , реалізувала своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає .

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що протягом тривалого час позивач за зустрічним позовом з дитиною не спілкується, дитини разом із матір`ю виїхала за межі України, відповідачка не надає йому інформації про стан здоров`я дитини та інше.. Таким чином, не вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, що просить позивач за зустрічним позовом, може ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача у разі задоволення зустрічного позову. Заявлений позивачем за зустрічним позовом вид заходу забезпечення позову у вигляді зобов`язання відповідачку за зустрічним позовом вчинити дії, спрямовані на спілкування з дитиною в телефонному режимі/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) у режимах аудіо- та/або відео-зв`язку та отримати інформацію про стан здоров`я дитини, умови проживання передбачений нормами чинного законодавства, та є співмірним із позовними вимогами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується , виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 520/13963/17 (провадження № 61-10042св22) зазначено, що «під час воєнного стану ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 виїхав за межі України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову та зобов`язання позивача забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт матері з малолітньою донькою шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре». Отже, суд апеляційної інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати відповідач, належним чином обґрунтував необхідність вжиття таких заходів».

У справі, що переглядається, вирішуючи питання про необхідність забезпечення позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 разом з дочкою сторін перебуває поза межами України на період воєнного стану, тому позивач за зустрічним позовом із незалежних від нього причин не має можливості вільно спілкуватися зі своєю малолітньою дочкою ОСОБА_5 , що призводить до втрати зв`язку між батьком та дитиною.

Установивши наявність обставин, які позбавляють позивача можливості спілкуватися з малолітньою дочкою, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які обмежують право на таке спілкування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 щодо забезпечення позову та зобов`язання ОСОБА_1 до ухвалення судом рішення у цій справі забезпечити спілкування (контакт) малолітньої ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_2 за допомогою телефону та/або програм інтернет-телефонії (Viber, Skype) у режимах аудіо- та/або відео-зв`язку щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливості дитини, правильно застосував норми процесуального права з урахуванням практики ЄСПЛ та Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на необхідність поновлення та підтримання контакту батька з дитиною, у тому числі під час розгляду спору по суті. Спілкування батька з дочкою має сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з малолітньою дочкою, що відповідатиме законним інтересам дитини.

Крім того, суд першої інстанції правильно врахував предмет спору, який виник між сторонами, та дійшов висновку, що обраний вид забезпечення позову є доцільним та співмірним із заявленими вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Також, враховуючи те, що під час воєнного стану ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 виїхала за межі України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову та зобов`язання відповідачки за зустрічним позовом забезпечувати спілкування (контакт) малолітньої ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2 в телефонному режимі по відео- або аудіозв`язку, в тому числі у месенджерах Viber, Skype щодня тривалістю до двох годин, з урахуванням режиму та можливості дитини,

Водночас забезпечення найкращих інтересів дитини не виключає можливого втручання у приватне та сімейне життя одного з батьків дитини і не завжди може відповідати найкращим інтересам одного з батьків (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 686/8535/20).

З урахуванням наведеного суд першої інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, належним чином обґрунтував необхідність вжиття таких заходів у зв`язку з чим прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції

У зв`язку із цим ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі вирішується процесуальне питання забезпечення позову, то понесені за подання апеляційної скарги судові витрати підлягають розподілу за наслідками вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

У ХВ А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Мельнікова Олексія Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 09 липня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Онищенко Е.А. Трофимова Д.А.