Справа № 539/2985/25
Провадження № 2/539/1331/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гуменюк Г.М., ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року вищевказану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надано термін для усунення недоліків до 03.07.2025 року.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху після відправлення її до Єдиного державного реєстру судових рішень була направлена в електронний кабінет позивача та доставлена адресату 27.06.2025року, про що свідчить довідка про доставку до електронного кабінету.

Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

03.07.2025 року представником позивача Альховською І.Б. подано заяву про усунення недоліків, ознайомившись із якою встановлено наступне.

На виконання вимог ухвали суду представник позивача у заяві зазначила, що оператором ГТС України було здійснено перенесення побутових споживачів, які станом на 08.06.2022 року знаходилась в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», до Реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Таким чином, з 01.05.2022 року відповідач автоматично став споживачем природного газу з ресурсу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Станом на день перенесення споживача до Реєстру споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» його заборгованість склала 41553,26 грн. за обсяг спожитого газу 5223,58 м.куб (при тарифі 7.95689 грн/м.куб). Після цього, жодних оплат відповідачем не здійснювалося. Сума 13645,05 грн - це заборгованість сформована до початку розрахункового періоду, тобто вона вже була наявною до 01.06.2023. Цей залишок не розраховується за обсягами споживання в таблиці, бо вже був накопичений до цього моменту. Починаючи з червня 2023 року, щомісяця додається нова заборгованість за спожитий газ згідно обсягу та тарифу і борг поступово зростає.

Так, з травня 2022 року споживач за ЕІС-кодом 56XM28A360148662, знаходився в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Зазначений ЕІС-код 56XM28A360148662 було присвоєно точці обліку газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 та споживачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України визначено, що учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Станом на 07.07.2025 року, стороною позивача недоліки не усунуто, представником позивача подано заяву про усунення недоліків, у якій частково викладено обставини в обґрунтування позовних вимог, за виключенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги саме щодо споживання відповідачем ОСОБА_2 природного газу по об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності відповідача на нерухоме майно, а саме об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , суду не подано, надано лише інформацію з Опендатабот (що не є доказом на підтвердження права власності).

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ЦПК України.

Однак доказів, які б підтверджували, що він користується послугами, які надає позивач, або ж, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано. Вочевидь це позбавляє суд визначити правильність обрання позивачем підсудності суду.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.177 ЦПК України, у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст.43 ЦПК України.

Згідно ч.7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Позивачем не надано докази надсилання відповідачу копії поданої суду заяви про усунення недоліків з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, взявши до уваги те, що доказів, які б підтверджували, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , або ж, що він користується послугами, які надає позивач, тобто доказів які б свідчили про обов`язок божника утримувати вказане житло, як і самого договору постачання природного газу постачальником, який є типовим і публічним, на підставі якого Товариство здійснювало постачання природного газу на вказаний об`єкт нерухомості, суду не надано, подана заява про усунення недоліків оформлена з порушеннями вимог 175, 177 ЦПК України, суду не доданий доказ надсилання відповідачу копії такої заяви у паперовій формі листом з описом вкладення, приходжу до переконання, що суду не надано викладеної у новій редакції позовної заяви із належним викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням та поданням доказів, з урахуванням вимог ухвали судді від 23.06.2025року та положень ст. 43 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, вимоги ухвали позивачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не виконані та недоліки позовної заяви не усунуті.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, проаналізувавши матеріали заяви, вважаю, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Згідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись ст.185, ч.2 ст.352, п.6 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ вважати неподаною і повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Г.М. Гуменюк