Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5140/25
Провадження 2-з/711/25/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Скляренко В.М.

при секретарі Кошубінській Л.В.,

за участі:ї

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смоляра А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі 711/5140/25,

в с т а н о в и в :

Позивач у справі 711/5140/25 ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказує, що в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа 711/5140/25 за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним.

Зазначає, що існує ймовірність утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки і саме укладення договору-дарування нерухомого майна відбулося під впливом обману з боку ОСОБА_2 . Вважає, що остання може здійснити дії, направлені на відчуження спірного майна.

Тому, в порядку забезпечення позову, просить: заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав, зміни до таких записів щодо вище вказаного майна: (номер запису про право власності: 29137497, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, кадастровий номер земельної ділянки: :02:062:0078) до набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/5140/25.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.06.2025р. заява ОСОБА_1 передана на розгляд судді Скляренко В.М.

В судовому засіданні 30.06.2025р. представник ОСОБА_1 адвокат Смоляр А.О., заяву про забезпечення позову підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смоляра А.О., дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

В п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом».

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посвідченого 14.07.2020р. приватним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. за реєстровим №1-2054 (справа 711/5140/25), посилаючись на те, що зазначене нерухоме майно вибуло з його володіння на користь тільки однієї внучки ОСОБА_3 шляхом обману з боку її матері ОСОБА_2 .

З метою забезпечення саме цього позову, ОСОБА_1 просить заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі вносити до державного реєстру речових прав записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав, зміни до таких записів щодо вище вказаного майна: (номер запису про право власності: 29137497, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, кадастровий номер земельної ділянки: :02:062:0078), - задля забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, оскільки існує ризик відчуження майна, що може в подальшому призвести до утруднення виконання судового рішення.

Як вбачається із договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 27.11.2018р., посвідчених приватним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., реєстровий номер №1-4400, №1-4402, та витягів з Державного реєстру на нерухоме майно індексний номер №147094865 та №147095720 від 27.11.2028р. житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером :02:062:0078, які знаходяться по АДРЕСА_1 були придбані ОСОБА_1 у ОСОБА_4 та зареєстровані 27.11.2020р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , що стверджується відповідними витягами із такого Реєстру.

Згідно інформаційної довідки №433394036 від 30.06.2025р., майно, на яке позивач просить накласти арешт (житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер :02:062:0078 по АДРЕСА_1 ), на сьогоднішній день належить відповідачці ОСОБА_3 , на підставі договорів дарування від 14.07.2020р. №1-2054, №1-2055, посвідчених приватним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В.

Позивач стверджує, що зазначене майно вибуло із його володіння в одноосібне володіння ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14.07.2020р. реєстрований номер 1-2054 шляхом обману з боку ОСОБА_2 , тому і просить забезпечити позов шляхом заборони на відчуження такого майна.

Враховуючи викладене, суд пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є визнання недійсним договору дарування від 14.07.2020р. номер 1-2054.

Наявність реальної можливості у відповідачки на розпорядження нерухомим майном, шляхом його відчуження третім особам, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду (у випадку задоволення позову) або ефективний захист прав позивача, тому, на думку суду, є підстави для забезпечення даного позову.

При цьому, слід зазначити, що обраний позивачем вид забезпечення позову, а саме заборона на вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, не призведе до невиправданого обмеження прав відповідачки та не перешкоджатиме її праву користуватися даним майном, оскільки таке майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише розпорядження ним.

Разом з тим, слід зазначити і наступне.

З вищевикладеного вбачається, що дарування будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 відбувалося за двома окремими договорами дарування, а саме за договором дарування будинку від 14.07.2020р. номер 1-2054 та договором дарування земельної ділянки від 14.07.2020р. номер 1-2055. З позовної заяви вбачається, що позивачем фактично оскаржується договір дарування від 14.07.2020р. номер 1-2054, який стосується тільки відчуження житлового будинку.

Оскільки відчуження нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) відбувалося за двома окремими договорами, а згідно позовної заяви позивачем оскаржується саме договір дарування від 14.07.2020р. за реєстровим номером 1-2054, який стосується тільки дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , підстав для забезпечення позову в частині накладення заборони на відчуження земельної ділянки, до уточнення позивачем своїх позовних вимог, немає.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове забезпечення позову.

На підставі викладеного вище та, керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного-процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії, що стосуються відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) до набрання законної сили рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/5140/25.

Копію ухвали направити до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 30 червня 2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко