ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/318/25 Справа № 199/2051/23 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (суддя першої інстанції Богун О.О.),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просила:

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 який посвідчений приватним нотаріусом Дажук Мариною Вячеславівною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50095536 від 09.12.2019 року (номер запису про право власності: 34529641).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 5/8 часток квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 який посвідчений приватним нотаріусом Дажук Мариною Вячеславівною та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52426161 від 28.05.2020 року (номер запису про право власності: 36668332).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Марина Вячеславівна, Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу тим, що законодавством передбачено отримання дозволу органу опіки та піклування в разі відчуження батьками нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, та такий дозвіл надається органом опіки та піклування в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що малолітній ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки формування та ведення реєстру від 25.06.2016 року фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 зі своїми батьками та сестрою.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції за основу взяв показання свідків з боку відповідача, а саме її зятя ОСОБА_5 , який є заінтересованою особо та свідка ОСОБА_6 , яка вказала що бачила тільки ОСОБА_3 .

Також зазначає, що у судовому засіданні ОСОБА_7 (сімейний лікар), на підтвердження своїх слів принесла декларації лікаря з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , їх батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , у даних деклараціях вказана адреса спірної квартири, суд першої інстанції не взяв дані декларації до уваги.

ОСОБА_1 просила рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_10 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що момент укладення та набуття чинності договору купівлі-продажу 3/8 частки квартири від 19.12.2019 року та продажу 5/8 часток від 28.05.2020 з боку продавця до відома покупця відповідачки, були доведені відомості про відсутність в наслідок укладення правочину будь-яких можливих порушень прав малолітньої чи неповнолітньої особи, що відповідно було перевірено нотаріусом, при посвідченні договору та проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Також представник відповідачки у відзиві зазначає, що, не зважаючи на той факт, що в квартирі АДРЕСА_1 , на момент укладення договорів купівлі продажу часток квартири, згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, і була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_8 , Відповідач вважає, що вказані договори купівлі-продажу не підлягають визнанню недійсними, що відповідно було вірно підтверджено у висновках суду першої інстанції.

Відповідачці на момент укладення спірних правочинів було достеменно відомо, що будь-яка дитини в квартирі, які вона в подальшому придбала, не проживала. Вказаний факт підтверджувався відсутністю в квартирі будь-який речей, одягу чи інших предметів, які б вказували на проживання дітей взагалі.

ОСОБА_10 просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 , та ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив залишити оскаржуване рішення без задоволення.

Від приватного нотаріуса надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2019 р. ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. 15.10.2019 р. за реєстровим №1543, від імені ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу 3/8 часток квартири, яка знаходиться АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купілі-продажу 3/8 часток квартири від 09.12.2019 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною, зареєстрованого в реєстрі за №3248 (а.с. 58, 59).

09.12.2019 року право приватної власності Відповідачки на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М. В., номер запису про право власності: 34529641 (а.с. 207).

28.05.2020 р. ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 02.12.2019 р. за реєстровим №3143 від імені ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу 5/8 частки квартири, яка знаходиться АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купілі-продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук Мариною Вячеславівною, зареєстрованого в реєстрі за №1134 (а.с. 61, 62).

28.05.2020 року право приватної власності Відповідачки на 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., номер запису про право власності: 36668332 (а.с. 250).

При цьому, раніше спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належала продавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 часток зазначеного майна від 04.12.2019 р., отриманого після сперті ОСОБА_11 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/8 часток зазначеного майна від 28.05.2020 р., отриманого після смерті ОСОБА_12 , 1942 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.195, 241).

У пункті 3 договору купівлі-продажу 3/8 частки квартири від 19.12.2019 року зазначено, що предмет договору належить Продавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 04 грудня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №3183, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 04.12.2019 р.(а.с.173-175).

У пункті 3 договору купівлі-продажу 5/8 частки квартири від 28.05.2020 року зазначено, що предмет договору належить продавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 28 травня 2020 року, зареєстроване в реєстрі за №1133, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 28.05.2020 р.(а.с.221-223).

Як вбачається із наданих суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., документів, підставою для укладення та нотаріального посвідчення зазначених договорів купівлі-продажу були: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.12.2019 року, видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В, про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем майна - 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , яке належало померлому ОСОБА_11 ; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.05.2020 року видане приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В, про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем майна - 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 , яке належало померлій ОСОБА_12 ; витяги про реєстрацію прав на зазначені частки квартири за ОСОБА_3 ; довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. 15.10.2019 р. за реєстровим №1543, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бути його представником та представляти його інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності; довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В. 02.12.2019 р. за реєстровим №3143, відповідно до якої ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , представляти його інтереси з питань оформлення його спадкових справ після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , з правом розпорядження успадкованим майном квартирою (часткою квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та з інших питань, що його стосуються; заява ОСОБА_5 про підтвердження факту, що в квартирі, яка продається не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, яких за законом він повинен утримувати, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою або будь-якою її частиною; звіти про оцінку майна; Довідка №13797 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 грудня 2019 р.; Довідка №5578 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 травня 2020 р.; витяги з державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави; інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухому майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта; інформація з Єдиного реєстру боржників (а.с.173-261).

Зміст договору купівлі - продажу 3/8 часток квартири від 04.12.2019 р., та договору купівлі - продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р., свідчить про те, що сторони за угодою домовилися щодо усіх істотних умов договору, за яким продавець передала покупцеві у власність 04.12.2019 р. - 3/8 частки квартири, а 28.05.2020 р. 5/8 частки квартири, а покупець прийняв вказані частки та сплатив продавцю визначені договором грошові суми за вказані частки (протилежного в судовому засіданні судом не встановлено). Також, зі змісту договору вбачається, що на момент укладення вказаних договорі купівлі - продажу обумовлена квартира не перебувала під арештом чи забороною, не була заставлена та не була предметом розгляду судових справ, а треті особи не мали прав на вказану квартиру.

Як вбачається із пунктах 6 спірних договорів, представник продавця свідчить, що внаслідок продажу часток спірної квартири, що є предметом цих договорів, не буде порушено прав і законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких продавець зобов`язана утримувати за законом або договором.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суд, що є сімейним лікарем дітей, якими опікується позивачка, а саме неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто відвідувала спірну квартиру декілька разів, а останній раз - в 2019 році, стверджує, що бачила в квартирі усю сім`ю, в тому числі дітей. Також свідок повідомила, що в квартирі було чисто, сім`я складала враження благополучної.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав абсолютно протилежні свідчення. Повідомив суд, що він є колишнім однокласником попереднього власника спірної квартири ОСОБА_3 , а також зятем відповідачки, ОСОБА_2 , яка купила квартиру. Зазначив, що на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом діяв від імені ОСОБА_3 при продажі вказаних часток квартири. Свідок з відповідачкою неодноразово були в спірній квартирі, стверджує, що в квартирі на момент продажу першої частки проживав ОСОБА_3 та його бабуся, дітей в квартирі ніколи не бачив, так само, як і ознак проживання дітей. В квартирі було брудно, не було умов для проживання, а сам ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями та наркотичними засобами.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що з 2018 р. вона є членом правління по під`їзду в якому знаходиться спірна квартира. Тривалий час займалася прибиранням даного під`їзду, а також роздавала поштову кореспонденцію по квартирам. Вказує що в квартирі проживали ОСОБА_3 та його бабуся, дружини ОСОБА_3 або дітей там ніколи не було, квартира була брудна, умови для нормального проживання відсутні. Часто бачила ОСОБА_3 в нетверезому стані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок укладення договору купівлі-продажу 3/8 часток квартири від 09.12.2019 р. та договору купівлі-продажу 5/8 часток квартири від 28.05.2020 р. яка знаходиться АДРЕСА_2 , права малолітньої дитини ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_8 не порушені, а тому підстави для визнання недійсними вказаних договорів, відсутні.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 1612/2343/12 (провадження № 61-6301св18) зазначено, що «статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями частин четвертої та п`ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним».

Матеріалами справи встановлено, що 09.12.2019 року право приватної власності Відповідачки на 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М. В., номер запису про право власності: 34529641 (а.с. 207).

28.05.2020 року право приватної власності Відповідачки на 5/8 частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дажук М.В., номер запису про право власності: 36668332 (а.с. 250).

Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належала продавцю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 часток зазначеного майна від 04.12.2019 р., отриманого після сперті ОСОБА_11 , 1942 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/8 часток зазначеного майна від 28.05.2020 р., отриманого після смерті ОСОБА_12 , 1942 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.195, 241).

З листа приватного нотаріуса від 04.10.2023 року № 100/01-16 вбачається, що при вчиненні вищезазначених правочинів, відомості про те, що у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані малолітні/немонолітні діти відсутні. Доводи з цього приводу є безпідставними.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні та позивачкою не надано належних доказів того, що під час укладення спірних правочинів у квартирі були зареєстровані малолітні чи неповнолітні діти, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання правочині недійсними, оскілки останні не суперечать волевиявленню продавця та покупця.

Надана позивачкою декларація про вибір сімейного лікаря, в якій вказано місце реєстрації дітей АДРЕСА_2 , не може вважатись належним доказам, оскільки, видана не уповноваженим на то органом та не відповідає Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги. висновків районного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 2 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Халаджи