ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/5946/24
Номер провадження 22-ц/818/1810/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року в складі судді Каращука Т.О. по справі № 629/5946/24 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «4-27» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «4-27» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам з управління багатоквартирним будинком.

Позовна заява мотивована тим, що 02 березня 2020 року зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «4-27». Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та співвласником багатоквартирного будинку, тому зобов`язаний оплачувати внески на його утримання. Сплата внесків на утримання будинку та прибудинкової території це обов`язок співвласників в силу закону, без укладення договору. Розміри внесків на послугу з управління багатоквартирним будинком затверджені протоколами загальних зборів ОСББ «4-27» від 12 квітня 2020 року, 09 лютого 2021 року та від 14 лютого 2022 року та складають: з 01 травня 2020 року - 5,51 грн за 1 кв м загальної площі приміщень, з 01 березня 2021 року - 6,00 грн за 1 кв м загальної площі приміщень, з 01 лютого 2022 року - 6,50 грн за 1 кв м загальної площі приміщень, з 01 квітня 2024 року - 7,50 грн за 1 кв м загальної площі приміщень. З довідки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що у нього наявна заборгованість по сплаті щомісячних внесків на оплату послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2020 року по 31 серпня 2024 року, яка складає 13 555,30 грн.

Позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість по сплаті щомісячних внесків на управління багатоквартирного будинку за період з 01 травня 2020 року по 31 серпня 2024 року в розмірі 13 555,30 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

25 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що він є внутрішньо-переміщеною особою, та позивач не має права стягувати з нього оплату за послуги до закінчення воєнного стану. З 2013 року він мешкає в м. Краматорськ, про створення ОСББ «4-27» його ніхто не інформував, згоди на зарахування його до складу ОСББ він не надавав. Вказав, що дія Статуту ОСББ на нього не розповсюджується, взаємовідносини між ним та об`єднанням повинні бути оформлені відповідним договором, однак такий договір відсутній. ОСББ не виконує свої обов`язки, не ремонтує спільне майно, що призвело до залиття його квартири.

01 листопада 2024 року від ОСББ «4-27» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що ОСОБА_1 є власником квартири у багатоквартирному будинку, а не членом ОСББ, як він зазначає, тож зобов`язаний нести витрати на утримання спільного майна. З довідки по особовому рахунку відповідача вбачається, що протягом 2020, 2021 та 2022 року він частково сплачував щомісячні внески на управління багатоквартирного будинку, тобто визнавав себе співвласником ОСББ, таким чином у нього є обов`язок щодо сплати внесків без наявності договору. Внески ОСББ не є платою за житлово-комунальні послуги, забезпечення управління спільним майном багатоквартирного будинку здійснюється відповідно до Статуту та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а тому дія Постанови КМУ від 24 лютого 2022 року № 206, до якої були внесені зміни на підставі Постанови КМУ від 21 квітня 2023 року № 390, на яку посилається відповідач, на спірні правовідносини не розповсюджується.

15 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення, в яких він наголосив на тому, що не є членом ОСББ, їх взаємовідносини не оформлені належним чином, а саме між сторонами не укладено договір, свої обов`язки керівники ОСББ «4-27» не виконують, послугу з управління багатоквартирним будинком як житлово-комунальну послугу не визнають, не виконують вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги, що дає йому право на несплату вартості комунальних послуг.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2024 року позов ОСББ «4-27» задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСББ «4-27» суму заборгованості по внескам на управління будинком за період з 01 травня 2020 року по 31 серпня 2024 року в розмірі 13 555,30 грн, судовий збір в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач є власником майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проте не виконує свої зобов`язання щодо участі в утриманні багатоквартирного будинку належним чином, тож позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Внески за управління багатоквартирним будинком не є житлово-комунальною послугою, тому до спірних правовідносин не застосовується постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

На вказане рішення суду 13 січня 2025 року засобами електронної пошти ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому уточнив, та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Вказав, що він є власником квартири у багатоквартирному будинку та співвласником майна, однак не є членом ОСББ, юрисдикція статуту на нього не поширюється. Він має право на несплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні понад 30 календарних днів. Суд не застосував норми Конституції України, ст. 10 ЦПК України, п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», невірно витлумачив п. 2 ст. 2 вказаного Закону. Також окремо надав аналіз рішення суду, в якому виклав свої доводи щодо незгоди з висновками суду.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання, в яких просив стягнути з ОСББ «4-27» на його користь кошти у розмірі 7639,35 грн, сплачені ним як оплата за надані житлово-комунальні послуги, які він не отримував, бо проживає у м. Краматорську, отриманих ОСББ «4-27» в результаті введення його в оману і агресивної діяльності (постійних дзвінків з вимогою коштів), а також відшкодувати йому моральну шкоду, завдану незаконними діями та бездіяльністю, за рахунок голови правління ОСББ «4-27» ОСОБА_2 в розмірі 10 000,00 грн та управителя ОСББ «4-27» ОСОБА_3 в розмірі 10 000,00 грн та майнової шкоди за рахунок ОСББ «4-27» в розмірі 15 000,00 грн.

17 березня 2025 року від ОСББ «4-27» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просило залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в розмірі 1750,00 грн, покласти на ОСОБА_1 . Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири у багатоквартирному будинку, а не членом ОСББ. Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток, незалежно від факту використання ними належного їм приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Протягом 2020 року, 2021 року та частини 2022 року відповідач сплачував щомісячні внески на управління багатоквартирного будинку. ОСОБА_1 має обов`язок по сплаті внесків без наявності будь-яких договірних відносин між ним та ОСББ. Внески ОСББ не є житлово - комунальною послугою, забезпечення управління спільним майном багатоквартирного будинку здійснюється відповідно до Статуту та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а тому дія постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 206, до якої були внесені зміни на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 390, на спірні правовідносини не розповсюджується. Апеляційна скарга не містить клопотань щодо долучення нових доказів із зазначенням причин не подання цих доказів до суду першої інстанції, тож долучені до скарги нові докази не мають прийматись як подані з порушенням вимог ЦПК України. Клопотання про повернення коштів, заява про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, акти про залиття, надані до апеляційної скарги, не відносяться до предмету доказування по цій справі та не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Вказав, що ОСББ «4-27» понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи в розмірі 1750,00 грн.

01 квітня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він акцентував увагу на тому, що не є членом ОСББ, з ним не укладено договір, він не споживав наданих послуг, оскільки проживав у м. Краматорську, послуги з управління будинком позивач належним чином не надає, підтвердженням чого є акти про залиття. Просив стягнути на його користь 8000,00 грн як оплату судових витрат за правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2024 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 21 жовтня 2006 року є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,4 кв м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

Співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «4-27», затверджено Статут та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 02 березня 2020 року (а.с. 11-16).

Відповідно до п. 2 розділу II статуту ОСББ «4-27» - об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпеченння діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Серед завдань та предмету діяльності Об`єднання передбачається, у тому числі, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами.

Пунктом 1 розділу IV Статуту передбачено, що джерелами фінансування є кошти об`єднання, які складаються, зокрема, з внесків і платежів співвласників.

Протоколом загальних зборів ОСББ «4-27» №1 від 12 квітня 2020 року затверджено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком з 01 травня 2020 року - 5,51 грн за 1 м2 загальної площі приміщень (а.с. 17-18).

Протоколом загальних зборів ОСББ «4-27» від 09 вересня 2021 року затверджено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком з 01 лютого 2021 року - 6,00 грн за 1 м2 загальної площі приміщень (а.с. 19).

Протоколом загальних зборів ОСББ «4-27» від 14 лютого 2022 року затверджено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком з 01 лютого 2022 року - 6,50 грн за 1 м2 загальної площі приміщень (а.с. 20).

Протоколом загальних зборів ОСББ «4-27» від 19 квітня 2024 року затверджено розмір внеску на управління багатоквартирним будинком з 01 квітня 2024 року - 7,50 грн за 1 м2 загальної площі приміщень (а.с. 21).

З довідки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що у нього наявна заборгованість по сплаті щомісячних внесків за управління багатоквартирного будинку за період з 01 травня 2020 року по 31 серпня 2024 року, яка складає 13 555,30 грн. При цьому, з жовтня 2020 року по лютий 2022 року відповідач частково сплачував внески загалом на суму 7639,35 грн (а.с. 8).

З довідки від 09 червня 2022 року № 1426- вбачається, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично перебуває за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 52).

Як вбачається з довідок від 17 січня 2024 року та від 17 липня 2024 року, виданих старостою Дмитрівського старостинського округу Мічківською Н., ОСОБА_1 мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 з грудня 2013 року (а.с. 45,51).

З наданих ОСОБА_1 актів про залиття від 04 січня 2021 року, 10 травня 2024 року, складених членами комісії ОСББ «4-27», вбачається, що належну йому квартиру залито з приміщення квартири АДРЕСА_4 , розташованої поверхом вище (а.с. 46-49).

Відповідно до частини 3 статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина 4 статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Особливості правового режиму майна багатоквартирного будинку зумовлюють спеціальне правове регулювання порядку реалізації прав власниками нерухомого майна в такому будинку. Так, частиною 2 статті 382 ЦК України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Стаття 385 ЦК України передбачає, що з метою забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, користування квартирами та нежитловими приміщеннями, управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

За положеннями статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Серед обов`язків співвласника, зазначених в статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», передбачено обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

За змістом статті 22 вказаного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право:

задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення;

визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори;

виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.

Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону.

Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.

Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.

З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об`єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат.

З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання.

Частиною 3 статті 23 вказаного Закону передбачено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСББ «4-27» про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості з оплати внесків на управління багатоквартирним будинком, з огляду на те, що відповідач є власником квартириза адресою: АДРЕСА_1 та співвласником багатоквартирного будинку, в якому створено ОСББ.

Відсутність між сторонами договірних зобов`язань та відсутність членства ОСОБА_1 в ОСББ не можуть бути підставою для звільнення відповідача від оплати внесків.

Як вбачається з Протоколу загальних зборів ОСББ «4-27» № 1 від 12 квітня 2020 року часткові функції з управління багатоквартирним будинком надано ФОП ОСОБА_3 за договором, а виконавцем функцій з утримання будинку та прибудинкової території визначено ПП «КСК Лозова» з наданням права правлінню в подальшому самостійно визначати виконавців функцій з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 18).

Отже, відповідач споживає житлово-комунальні послуги, які надаються їх виконавцями на замовлення ОСББ. Відсутність окремого письмового договору не вказує на відсутність відповідних правовідносин сторін та не звільняє ОСОБА_1 , який є власником квартири, від його обов`язку брати участь в утриманні багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території.

Оскільки відповідач є власником квартири у будинку, в якому створено ОСББ, він зобов`язаний здійснювати платежі та внески (незалежно від членства в об`єднанні) за наявності підтверджених витрат на управління, утримання збереження будинку. Відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для нестягнення з відповідача заборгованості з їх оплати.

Відповідних висновків про наявність підстав для стягнення заборгованості незалежно від членства в ОСББ та наявності договору дійшов Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 686/14833/15-ц, провадження № 61-26205св18, від 18 листопада 2020 року у справа № 638/19174/17, провадження № 61-840св20.

Встановлені загальними зборами ОСББ «4-27» розміри тарифу відповідач не оскаржував.

Не проживання у квартирі з 2013 року також не є підставою для несплати внесків на управління будинком, оскільки відповідач залишається власником квартири, незалежно від проживання у ній, отже і співвласником приміщень у багатоквартирному будинку, що покладає на нього обов`язок з утримання спільного майна.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСББ «4-27» не виконує свої обов`язки з утримання будинку належним чином, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь-якими доказами це не підтверджується, відповідач із заявами щодо неналежного утримання будинку до позивача не звертався, а надані ним акти свідчать про залиття його квартири з квартири поверхом вище, та винних протиправних дій ОСББ з таких актів не вбачається.

Також колегія суддів погоджується з тим, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови КМУ № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою встановлено, зокрема, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів.

Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (частина 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (частина 2 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Отже, законодавець чітко визначив, що не є предметом регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини, які виникають між співвласниками та ОСББ при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 401/983/23, провадження № 61-12953св23.

Встановлений загальними зборами співвласників розмір обов`язкового внеску (платежу) не є комунальним платежем відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц, провадження № 61-36648св18.

Виходячи з наведеного, посилання відповідача на те, що суд першої інстанції помилково не застосував норми вказаних нормативно-правових актів, а також на його право на не оплату послуг, колегія суддів відхиляє.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди відповідача з висновками суду на підставі довільного тлумачення ним норм чинного законодавства.

Подані разом з апеляційною скаргою докази, що не надавались до суду першої інстанції, зокрема довідка від 14 січня 2025 року щодо проживання ОСОБА_1 у м. Краматорську з грудня 2013 року (а.с. 138), відповідь ОСББ «4-27» від серпня 2023 року № 5 щодо необхідності погашення заборгованості, колегія суддів не приймає в силу вимог частини 3 статті 367 ЦПК України, оскільки причин, які б перешкоджали їх подати до суду першої інстанції, відповідачем не наведено.

Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСББ «4-27» на його користь коштів у розмірі 7639,35 грн, сплачених ним як оплата за надані житлово-комунальні послуги, які він не отримував, а також відшкодування матеріальної і моральної шкоди, апеляційним судом згідно вимог частини 6 статті 367 ЦПК України не розглядаються, оскільки не були предметом розгляду суду першої інстанції, з відповідним самостійним чи зустрічним позовом ОСОБА_1 до суду не звертався.

Рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн, з клопотанням щодо неспівмірності розміру таких витрат відповідач не звертався, тож у цій частині підстав для перегляду і скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судового збору у суду апеляційної інстанції немає.

Питання щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСББ «4-27» витрат на професійну правничу допомогу, надану в ході апеляційного перегляду справи, не вирішується, оскільки у відзиві на апеляційну скаргу вказано лише розрахунок витрат, які поніс та очікує понести позивач, надано копію договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 14 березня 2025 року та платіжної інструкції № 347 від 14 березня 2025 року на суму 1750,00 грн, що підтверджує оплату послуг за цим договором, однак не надано акту здачі-приймання наданих послуг, яким оформлюється надання юридичних послуг згідно розділу 3 договору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина