Провадження № 2-о/752/88/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві народилася вона (заявник), про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14.03.1962 зроблено відповідний запис № 501 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , де в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 . В подальшому, між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, в результаті чого, змінено її дівоче прізвище « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ». В 1975 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано, після чого, її мати відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ». 20.09.1978 її (заявника) батьки повторно уклали шлюб, після укладення якого прізвище матері залишилося « ОСОБА_8 ». 17.08.1978 матері було видано ордер № 1290 на право зайняття житлової площі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначені також діти, а саме, вона (заявник) та її сестра. В подальшому, батьками отримано свідоцтво про право власності на вказане житло, де власниками зазначено матір, ОСОБА_9 та батька, ОСОБА_3 , в рівних частках. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, ОСОБА_3 , спадщину після смерті якого прийняла мати, ОСОБА_9 , спадкоємець першої черги, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вищевказаної квартири. 13 березня 2019 року ОСОБА_9 уклала заповіт, яким заповіла майно своїм дітям, їй (заявнику) та ОСОБА_2 (заінтересованій особі). ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 87 років ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла. Встановлення факту родинних відносин їй необхідно для оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі. Із заявою про видачу свідоцтва про шлюб, укладеного перший раз та про його розірвання вона зверталася до відділу реєстрації актів цивільного стану, де отримала усну відмову у зв`язку з відсутністю інформації в реєстрі.

Заявник просить суд встановити факт, що вона є дочкою ОСОБА_10 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Мархалівка Фастівського району Київської області.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 28 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі (а.с. 43).

Заявник, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с. 47), в судове засідання не прибула.

Заінтересована особа в судове засідання не прибула, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_10 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Мархалівка Фастівського району Київської області.

Встановлення вказаного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини після смерті матері і підтверджується наступними доказами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 14 березня 1962 року (а.с. 14, 15-16), ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві народилася ОСОБА_11 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 14.03.1962 зроблено відповідний запис № 501; в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

19 серпня 1983 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, в результаті чого, змінено дошлюбне прізвище заявника « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », що підтверджується копіями паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 25 листопада 1997 року Залізничним РУГУ МВС України в м. Києві (а.с. 8-12), свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 1983 року (а.с. 17).

З копій свідоцтва про народження (а.с. 24-25), трудової книжки (а.с. 20-22), посвідчення № 267 від 30.05.1964 (а.с. 23), судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_9 , яка після одруження з ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », а після розірвання шлюбу з останнім, відновила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 ».

20 вересня 1978 року ОСОБА_3 та ОСОБА_12 повторно уклали шлюб, після укладення якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 20 вересня 1978 року відділом РАЦС Залізничного району (а.с. 26).

17.08.1978 року на ім`я ОСОБА_9 було видано ордер № 1290 на право зайняття житлової площі за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначені також її дочки ОСОБА_11 та ОСОБА_2 (а.с. 30-31).

В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 отримали свідоцтва про право власності на вказане житло, в рівних частках (а.с. 33).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, спадщину після смерті якого прийняла спадкоємець першої черги, його дружина, ОСОБА_9 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вищевказаної квартири (а.с. 32, 34, 35-36).

13 березня 2019 року ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все належне їй майно заповіла в рівних частках своїм дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юхневич Т.В. (а.с. 37, 38).

Відповідно до копій свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 13 червня 2024 року виконкомом Боярської міської ради Фастівського району Київської області (а.с. 18) та довідки про причину смерті від 13 червня 2024 року (а.с. 19), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 87 років в с. Мархалівка Фастівського району Київської області.

22.08.2024 приватним нотаріусом Первушиною Н.Ю. після смерті ОСОБА_9 заведена спадкова справа № 12/2024 (а.с. 38а).

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч. 1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановити заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд доходить висновку, що вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 259, 265, 268, 273, 293, 315-319, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідною дочкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Мархалівка Фастівського району Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк