Справа № 138/1829/25
Провадження №:2-о/138/89/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною вище заявою.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2025 заяву було залишено без руху та надано заявнику строк 10 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Копію ухвали суду отримано заявником 17.07.2025.

24.07.2025 заявник подав до суду заяву про усунення недоліків разом з додатками, у якій просив долучити до матеріалів справи копію заяви про надання відстрочки від мобілізації разом з додатками до неї, а також залучити до участі у справі як заінтересовану особу батька дитини ОСОБА_3 .

Дослідивши зміст матеріали заяви, зміст заяви про усунення недоліків, суд дійшов такого висновку.

Так, підставою для залишення заяви без руху стало те, зокрема, що заявником всупереч вимогам п.1,3 ч.1 ст.318 ЦПК України не зазначено мету звернення до суду, а також як від встановлення даного факту будуть створені умови для здійснення ним особистих немайнових та майнових прав або наявності чи відсутності неоспорюваних прав і яких саме. Крім того, не залучено до участі у справі батька дитини ОСОБА_3 .

Заявник у своїй заяві про усунення недоліків зазначив, що метою звернення до суду є захист і реалізації законних інтересів дитини та його сім`ї, а також для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як багатодітній сім`ї, отримання субсидії.

Разом з тим, заявник не зазначає яким чином від встановлення даного факту будуть створені умови для захисту зазначених у його заяві про усунення недоліків прав, а також не надає жодних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, у тому числі, відповідної відмови органів соціального захисту в отриманні соціальної допомоги як багатодітній сім`ї чи отримання субсидії. Більш того, в матеріалах справи наявна копія посвідчення серії НОМЕР_1 з якого слідує, що у заявника уже наявний статус багатодітної сім`ї.

Також, заявляючи клопотання про залучення до участі у справі як заінтересованої особи батька дитини ОСОБА_3 заявник всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України не надає копію заяви разом з доданими до неї документами для вказаної особи.

Крім того, заявником надано до суду копію його заяви про отримання відстрочки від мобілізації разом з додатками, однак не зазначено на підтвердження яких обставини вони взагалі подані.

При цьому, у п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (стаття 1).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі №551/812/23 (провадження № 61-9313св24) зазначено, що: «задовольняючи вимоги заяви суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки доведення факту утримання падчерки вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких біологічний батько дитини не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини та безумовно впливає на права і інтереси самої дитини. Такий факт утримання дитини не біологічним батьком, а вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батька дитини у її матеріальному забезпеченні/утриманні, а отже, питання, заявлене заявником у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій батька дитини та може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні».

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) вказано, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що: «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. […]

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У даній справі наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі ОСОБА_3 (батька дитини) у вихованні та утриманні його дитини та/або ухилення від такої участі, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника, і підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Водночас суд роз`яснює, що заявник не позбавлений права звернутися до суду із позовом про захист своїх прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.185-186, 260, 294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні дитини.

Заяву з доданими до неї документами повернути заявнику відповідно до частини 3 статті 186 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська