Провадження №2/359/2544/2025
Справа №359/4521/25
08.07.2025 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі судового засідання Кулик Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів
У квітні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новоселецька О.А. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Вимоги якого обґрунтовує тим, що 05 вересня 2023 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини між сторонами припинилися з жовтня 2024 року через те, що у них склалися різні погляди на життя, а також на вирішення важливих питань, що виникли у сім`ї, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння, довіри і поваги, без чого не може повноцінно існувати шлюб. Оскільки сімейні відносини позивачки і відповідача припинені, шлюб існує лише формально, тому за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечитиме інтересам позивачки та унеможливлює примирення з відповідачем. Крім того, позивач є інвалідом 2 групи. Розмір пенсії позивачки за період з жовтня 2024 року по лютий 2025 року склав 2980,00 грн. за місяць, у березні 2025 року - 3323,00 грн. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно.
Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Сторони у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 05 вересня 2023 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис №540. Прізвище сторін після реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_4 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (
Відповідно до копії акту огляду МСЕК серія ВТЄ-35 №065289 від 16.01.1992, ОСОБА_1 має 2 (другу) групу інвалідності, безтерміново.
ОСОБА_1 є непрацездатною особою, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 25.08.2009 року.
Розмір пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 2024 року по березень 2025 склав 2980 грн. на місяць, що підтверджується довідкою по доходи №8392 6033 0834 2020 від 09.04.2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.
Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу.
Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», 06.10.2005 року № 2961-IV, особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному догляді, допомозі або диспансерному нагляді. Підгрупа А першої групи інвалідності встановлюється особам з виключно високим ступенем стійкого обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги інших осіб або диспансерного нагляду, які фактично не здатні до самообслуговування.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» 21.03.1991 року № 875-XII, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до ч.1-3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача чи про наявність у нього інших утриманців матеріали справи не містять.
Суд враховує, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства, що створює обґрунтовані підстави вважати, що вона потребує постійної матеріальної допомоги.
Ураховуючи викладене суд вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин, норму ст. 79 СК України.
Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки позов задоволено, суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112, ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 197, 200, 206, 258,259,261,264, 265, 268,273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.09.2023 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис 540 - розірвати .
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.04.2025 на період її інвалідності.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасники справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. Учасники справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Чирка