Справа № 132/1547/25
Ухвала

Іменем України

04 липня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі РИБАК І.Ю., за участі: державного виконавця МОРОЗОВОЇ Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о.начальника Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заїки Б., та скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із скаргою на бездіяльність в.о.начальника Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заїки Б.

Скаргу ОСОБА_1 обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області (на сьогодні - Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), перебував виконавчий лист № 2-36/10, виданого 23.05.2011 року Калинівським районним судом Вінницької області на виконання рішення від 08.12.2010 року про стягнення з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 15/04/1322к-07 від 23.11.2007 року, договором поруки від 26.11.2007 року в розмірі 209786грн.30коп. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48641528, накладено арешт на все його майно та оголошено заборону на його відчуження. На підставі цієї постанови, 28.09.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Мельник Д.С. прийнято рішення № 24827351 про реєстрацію обтяження у вигляді арешту на все його нерухове майно, про що в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснено запис про обтяження під № 11366791. 28.09.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Морозовою Ю.А. на підставі пункту 10 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яке за належністю направлене до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції. Вподальшому, 16.10.2015 року державним виконавцем цього органу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48996832, в якому 26.09.2017 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (правонаступника Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції) Янечик А.А., на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Одночасно із цим, державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту з нерухомого майна, що змусило його представника 25.04.2025 року звернутися до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із відповідною заявою, яка була залишена без задоволення. Із урахуванням наведених обставин просить:

визнати протиправною бездіяльність Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не скасування арешту нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48641528;

скасувати арешт нерухомого майна, відомості про який було внесено в спеціальний розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 11366791, згідно рішення державного реєстратора реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Мельник Д.С. від 28.09.2015 року № 24827351.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 року, визначено склад суду з розгляду скарги: головуючого суддю Сєліна Є.В.

За приписами частини 1 статті 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, залучив до участі у розгляді скаргу в якості свого представника адвоката Якименка Олексія Олексійовича (ордер про надання правничої допомоги серії АВ № 1192954, виданий 16.05.2025 року на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 17.06.2024 року, яким повноваження адвоката не обмежуються).

Адвокат ЯКИМЕНКО О.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у відсутність скаржника та його представника.

Згідно норми частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Державний виконавець МОРОЗОВА Ю.А. в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 з підстав, які наведені у поданому відзиві.

Суд, заслухавши позицію скаржника та державного виконавця, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши в порядку, визначеному цивільним процесуальним законом України у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 року у справі 2-36/10 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 15/04/1322к-07 від 23.11.2007 року, договором поруки від 26.11.2007 року, яке набуло законної сили 15.04.2011 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/1322к-07 від 23.11.2007 року, договором поруки від 26.11.2007 року, в загальному розмірі 209786грн.30коп., з яких: 42463грн.57коп. прострочена заборгованість по сумі кредиту; 110403грн.94коп. заборгованість по сумі кредиту: 43290грн.49коп. відсотків; 13628грн.30коп. пені, а також 1700грн. по сплаті державного мита, та 120грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

На виконання цього судового рішення, 23.05.2011 року виданий виконавчий лист стягувачу.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 14.09.2015 року, відкрито виконавче провадження № 48641528 з виконання виконавчого листа № 2-36/10, виданого 23.05.2011 року Калинівським районним судом Вінницької області.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48641528, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

28.09.2015 року відповідно до рішення № 24827351 державного реєстратора реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Мельник Д.С. до спеціального розділу Державного реєстру речових прав внесено запис про обтяження 11366791 арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48641528.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року, у відповідності до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчено у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Як свідчать загальнодоступні дані, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, та інформація, наведена у відзиві Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 16.10.2015 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 48996832 з виконання виконавчого листа № 2-36/10, виданого 23.05.2011 року Калинівським районним судом Вінницької області. 26.09.2017 року зазначений виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Янечик А.А. від 26.09.2017 року, був повернутий стягувачу.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у частині першій статті 48 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно із частиною другою статті 57 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника), арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону № 1404-VIII.

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

За пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу за цієї підставою, арешт з майна не знімається, що випливає зі змісту частини 3 статті 37 Закону № 1404-VIII.

Слід зауважити, що повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені статтею 40 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до положень статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Водночас суд звертає увагу, що законодавець у Законі № 1404-VIII передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Статтею 59 Закону № 1404-VIII визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини .

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є : 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З наведеного вбачається, що законодавство про виконавче провадження передбачає зняття арешту майна боржника, накладеного у виконавчому провадженні: 1) виконавцем; 2) начальником відділу державної виконавчої служби; 3) судом.

Випадки, за яких державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, досліджувались вище. Зокрема, виконавець знімає арешт з майна боржника у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII). Подібні положення містяться у частині першій статті 50 Закону № 606-XIV. Також виконавець знімає арешт з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

У незакінченому виконавчому провадженні виконавець знімає арешт з майна боржника у випадках, визначених частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII, з-поміж яких: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно тощо.

Також виконавець знімає арешт з майна боржника, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню (частина четверта статті 40 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 1404-VIII з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина п`ята статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, визначення посадової особи, яка має повноваження зняти арешт з майна боржника, накладеного у виконавчому провадженні, залежить від конкретних обставин і підстав зняття такого арешту.

Згідно частини 3 статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області повертаючи виконавчий лист стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, без зняття арешту з майна боржника, діяв правомірно, оскільки ним не була встановлена жодна з підстав, передбачених ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного, в.о.начальник Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заїка Б. не мав правових підстав для зняття арешту з майна боржника за обставин встановлених у цій справі, а тому листом від 29.04.2025 року № 17742/22.18-35 правомірно було відмовлено у знятті такого арешту.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності в.о.начальника Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заїки Б. щодо не скасування арешту нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Калинівського районного управління юстиції Вінницької області Морозової Ю.А. від 28.09.2015 року у виконавчому провадженні № 48641528.

Інша вимога заявника за скаргою про скасування арешту майна також не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У даній справі, скаржник не довів жодними належними та допустими доказами те, що він виконав рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 року у справі 2-36/10, яке набуло законної сили 15.04.2011 року, за яким стягнуто солідарно з нього та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 15/04/1322к-07 від 23.11.2007 року, договором поруки від 26.11.2007 року, в загальному розмірі 209786грн.30коп., а також те, що стягувач (його правонаступник) не мають будь-яких претензій до нього.

Для боржника надання підтверджуючих документів на підтвердження виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 року у справі 2-36/10, є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням арешту, а для осіб уповноважених на зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків.

Посилання скаржника ОСОБА_1 на те, що стягувач після повернення йому виконавчого документа повторно його на виконання не пред`явив, про що свідчить відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 року у справі 2-36/10, не є безумовною підставою для задоволення скарги в частині скасування арешту майна, оскільки стягувач (його правонаступник) не позбавлений можливості у будь-який час звернутися до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Даних про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, матеріали справи не містять.

Окрім цього, заявляючи вимогу про скасування арешту майна, скаржник не звернув увагу на приписи статті 451 ЦПК України, згідно яких у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а також роз`яснення, наведені у пункті 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, за якими, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, правових підстав для скасування арешту майна, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-261, 263, 268, 272, 353, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о.начальника Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Заїки Б., та скасування арешту майна залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя