1Справа № 335/4781/25 2/335/2345/2025
УХВАЛА
про виклик свідка
ОСОБА_3 в особі представника адвоката Верби А.П. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 04.01.2023 у розмірі 5 780 доларів США, процентів за позикою за період 04.01.202315.03.2023 у розмірі 281,08 доларів США, а всього 6 061,08 доларів США.
Ухвалою судді від 22.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначене перше судове засідання на 03.07.2025.
03.07.2025 до початку судового розгляду від представника відповідача надійшла заява про виклик свідка ОСОБА_2 , яка може підтвердити факти переказу грошових коштів позивачці на прохання відповідача, свого сина, 15.03.2023 та 08.07.2023 розмірами 12 950,00 грн., що має значення для правильного та об`єктивного встановлення обставин справи.
Позивачка, відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлялись належним чином, направили до суду своїх представників.
Представник відповідача у судовому засіданні заяву про виклик свідка підтримала та просила заяву задовольнити.
Представник позивачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення цієї заяви, оскільки показання свідка не є визначеним чинним законодавством способом підтвердження розрахунків.
Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд дійшов такого висновку.
Згідно з вимогами ст. 91 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.
Згідно з чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Отже, показання свідків є джерелом доказів у цивільній справі.
Вивчивши зміст заяви представника відповідача про виклик свідка, з`ясувавши в судовому засіданні обставини, які свідок може підтвердити, суд доходить висновку, що заява про виклик свідка підлягає задоволенню.
Посилання представника позивачки на те, що показання свідка не є законним способом підтвердження зазначених представником відповідача обставин, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки оцінка показань свідка здійснюється судом на стадії ухвалення судового рішення. Відтак, вказані доводи представника позивачки є передчасними і можуть бути враховані судом лише під час оцінки доказів по справі.
Керуючись ст.ст. 91, 128, 260, 261 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Васильєвої Оксани Вікторівни про виклик свідка ОСОБА_2 задовольнити.
Викликати в судове засідання та допитати під час судового розгляду свідка ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ).
Попередити вказаного свідка про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве показання.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова