Провадження № 2/756/5771/25
У Х В А Л А

10 липня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Шевчук А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою, у якій просить:

- розірвати Договір про надання послуг із монтажу, що був укладений 28 вересня 2024 року між позивачем - ОСОБА_1 та Відповідачем - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ;

- стягнути із відповідача - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь Позивача - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі: - 451 000,00 грн. в якості повернення сплаченої суми коштів за Договором; - 77 186,00 грн. в якості пені за Договором за період з 23 січня по 04 липня 2025 року; - 19 697,65 грн. в якості інфляційних втрат за період з 23 січня по 04 липня 2025 року 6 042,16 грн. в якості 3% річних за період з 23 січня по 04 липня 2025 року; - 77 186,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; що разом становить 631 111,81 грн. (шістсот тридцять одна тисяча сто одинадцять гривень 81 копійка)

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 640/16548/16-ц.

Виключна підсудність - це особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, що направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 902/919/17 роз`яснила, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Із позовної заяви вбачається, що з метою проведення ремонтних робіт та подолання наслідків руйнування храму, 28 вересня 2024 року між Позивачем - ОСОБА_1 (замовник) та відповідачем - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець) було укладено договір про надання послуг із монтажу від 28 вересня 2024 року.

Згідно із умовами вказаного договору, відповідач (виконавець) зобов`язується виконати роботи згідно наданого кошторису по монтажу елементів покрівлі та водостічної системи об`єкту за адресою АДРЕСА_3 , а позивач (замовник) зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов договору (розділ 1 вказаного договору).

Таким чином, враховуючи що об`єкт нерухомого майна, відносно якого повинні були надаватись послуги по монтажу елементів покрівлі та водостічної системи, знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , суд вважає, що даний спір не підсудний Оболонському районному суду м. Києва, тому дана справа підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Частиною 1 статті 378 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції. (підсудності).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

Керуючись ст. 27-32, 187 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача - разом з додатками надіслати за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.В. Шевчук