РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №559/1590/25

Провадження №2/568/335/25

08 липня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи

за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

АТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 18863,29 гривень та судові витрати по справі в розмірі 2422,4 грн..

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 20.07.2023 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

Відповідно до умов позивачем надало відповідачу кредит у розмірі 20800 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою 55% на рік.

Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 20800 грн. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасної погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 18863,29 грн., з яких: 15467 грн. тіло кредиту, 3396,27 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.

Ухвалою від 102.06.2025 р. позовну заяву прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення про виклик до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявки у судове засідання відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (а.с. 6).

Крім того, 22.04.2023 р. відповідачем підписано заяву про погодження використання удосконаленого електронного підпису, якою засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем (а.с. 7).

20.07.2023 року відповідачем подано заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ33954212 та підписано паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 7-9).

Відповідно до умов Заяви, сума кредиту 20800 грн., строк кредитування 36 місяців з 20.07.2023 р. по 19.07.2026 р. включно. Процентна ставка (фіксована) 55% на рік. Розмір щомісячного платежу 1203,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов заяви, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером та випискою по кредиту (а.с. 11, 12).

Однак, відповідач не в повному обсязі виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначений графіком строк, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 18863,29 грн., з яких: 15467 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3396,27 грн. заборгованість за відсотками.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення вартості кредиту підписано, шляхом накладення електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором Банк виконав належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в сумі 20800 грн.

Будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач суду не надав. Крім того, здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів у визначений договором строк, а відтак, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 15467 грн.

Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Сторони узгодили, що позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 55% на рік.

Здійснивши розрахунок відсотків, враховуючи межі позовних вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3396,27 грн. відсотків за період 20.07.2023 р. по 23.04.2025 р.

А відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 18863,29 грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.263-265,268,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 18863,29 грн., з яких: 15467 грн. тіло кредиту, 3396,27 грн. відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» 2422,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, Дніпропетровська обл.)

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення виготовлений 08.07.2025 р.

Суддя А.О. Сільман