Справа № 489/797/24
Номер провадження 2/489/96/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С. В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач), третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Барсков Артем Вікторович про визнання заповіту недійсним,

встановив

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 . За декілька місяців до смерті брата, на дзвінки на його телефон, відповів відповідач, який назвався другом Володимиром, повідомив, що брат наразі у лікарні. Проте, вже 07.01.2023 відповідач переслав через мережу Вайбер фото брата у труні. Відповідач чинив перешкоди у спілкуванні з братом. Коли позивач приїхав до квартири брата, то побачив, що відповідач виніс з квартири усі цінні речі, пограбував сейф і викрав зброю брата. Також, відповідач повідомив позивача, що брат 15.11.2022 у приватного нотаріуса Барскова А.В. склав на випадок своєї смерті заповіт на його ім`я на майно, тому він розпоряджається майном і квартирою на свій розсуд. Останні півроку до смерті брат був не при здоровому розумі, мав втрату пам`яті, ознаки тривалого психічного розладу, був слабким, тяжко хворів і застосовував постійно знеболювальні і гормональні ліки, які впливали на розумову здатність. Також в нього була хронічна глухота і близорукість, тобто він не бачив і не чув. Заповіт був складений покійним братом в період загострення онкологічної тяжкої хвороби за 1,5 місяця до смерті, в момент, коли він був в такому стані, що не міг усвідомлювати правильність та наслідки своїх дій при складанні та керувати ними, тобто волевиявлення відповідача при вчиненні заповіту не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

З цих підстав позивач просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , складений на ім`я ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковим Артемом Вікторовичем.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач та ОСОБА_4 є рідними братом та сестрою, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після його смерті заведена спадкова справа №10/2023. Як слідує з матеріалів спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3 . В спадковій справі міститься заповіт, складений 15.11.2022 ОСОБА_4 , який заповів все належне йому майно ОСОБА_3 .

Також з матеріалів спадкової справи слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_4 звернулася його мати ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Листом від 16.11.2023 приватний нотаріус ММНО Миколаївської області Барсков А.В. повідомив позивача, що вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Швейновою Н.С. позивачу відмолено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцями ОСОБА_4 не було надано ОСОБА_6 документи, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на будь-яке майно, неможливо встановити склад спадщини після смерті ОСОБА_5 , тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 нотаріус не має можливості.

Відповідно до довідки КНП МОЦПЗ від 01.02.2024 ОСОБА_4 був консультований лікарем - психіатром; діагноз: розлад адаптації.

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2006 ОСОБА_4 належить квартира по АДРЕСА_2 .

Також матеріали справи містять копію спадкової справи №30/2023 до майна померлої ОСОБА_5 . З заявою про прийняття спадщини після її смерті звернулася ОСОБА_1 . Матеріали спадкової справи містять заповіт, вчинений ОСОБА_5 від 27.08.1999 про те, що все своє майно вона заповідала ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно зі статтями 1247, 1248 ЦК України до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251, 1252 цього Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, що підтверджується його заявою від 11.07.2025. Право відповідача визнати позов повністю або в частині позовних вимог закріплено у п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи предмет спору, наявні в матеріалах справи докази, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки відомостей про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права інших осіб, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, у зв`язку з визнанням позову відповідачем та відсутності підстав для неприйняття такого визнання, суд задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-268 ЦПК України, суд

вирішив

Задовольнити позов.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Барсковим Артемом Вікторовичем.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Барсков Артем Вікторович, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 31/2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.07.2025.

Суддя В. В. Кокорєв