Справа № 301/1232/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (позивач 1) та ОСОБА_3 (позивач 2) звернулися до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_4 (відповідач 1) та ОСОБА_5 (відповідач 2) про визнанння права власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 років померла їхня баба (мати їхнього батька) - ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки виконавчого комітету Зарічанської сільської ради №460/10-39 від 19.10. 2024 року на день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані син, ОСОБА_7 (батько сторін по справі), дружина ОСОБА_4 (відповідач1) та внуки ОСОБА_5 (відповідач 2), ОСОБА_3 (позивач 2), ОСОБА_2 (позивач 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 років помер батько сторін по справі, ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно, в тому числі на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) пайового фонду КСГП ім. Шевченка, місцезнаходження с. Заріччя-Сільце Іршавського району Закарпатської області розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЗК № 0084953, виданого Іршавською РДА Закарпатської області 24.12.1997 року на підставі рішення Іршавської РДА Закарпатської області від 23.12. 1997 року № 445, та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 795 від 24.12.1999 року.

Згідно виписки з погосподарської книги Зарічанської сільської ради за 2016-2023 роки головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За життя спадкодавець ОСОБА_7 розпорядження щодо свого майна не залишав, що стверджується довідкою виконавчого комітету Зарічанської сільської ради №676 від 06.08. 2019 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Зарічанської сільської ради № 713 від 13.05. 2019 року на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані його дружина (відповідач1) ОСОБА_4 , діти (позивачі 1,2) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Однак, при зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачам було відмовлено, в зв`язку з тим, що відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_7 за життя не провів державної реєстрації права власності на житловий будинок, і єдиним документом на даний житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 є технічний паспорт, який виготовлений на замовлення позивачки ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим, позивачі не мають можливість як спадкоємці за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Інших спадкоємців немає, тобто інших осіб, які б претендували на спадкове майно після смерті спадкодавця, в тому числі, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні -відсутні, так як відповідач 1 - ОСОБА_4 та відповідач 2 - ОСОБА_5 відмовляються від спадкового майна на користь позивачів.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, натомість їх представник ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд такий задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи провести у відсутності позивачів.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлений своєчасно і належним чином. Натомість, подали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали та просили такі задовольнити. (а.с. 104)

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець - ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .(а.с. 74)

Згідно довідки виконавчого комітету Зарічанської сільської ради №460/10-39 від 19.10. 2024 року на день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані син, ОСОБА_7 (батько сторін по справі), дружина ОСОБА_4 (відповідач1) та внуки ОСОБА_5 (відповідач 2), ОСОБА_3 (позивач 2), ОСОБА_2 (позивач 1).(а.с. 78)

Відповідно до абзаців другого та третього пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Враховуючи той факт, що спадщина після смерті спадкодавця відкрилася до 1 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР (надалі ЦК УРСР). Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст. 524 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року було передбачено, що якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном то він визнається, що спадкоємець прийняв спадщину.

Згідно виписки з погосподарської книги Зарічанської сільської ради за 2016-2023 роки головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, з наданих суду доказів вбачається, що ОСОБА_7 було прийнято спадщину, після смерті його матері ОСОБА_6 .

Також, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 73)

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно, в тому числі на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та права на земельну частку (пай) пайового фонду КСГП ім. Шевченка, місцезнаходження с. Заріччя-Сільце Іршавського району Закарпатської області розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЗК № 0084953, виданого Іршавською РДА Закарпатської області 24.12.1997 року на підставі рішення Іршавської РДА Закарпатської області від 23.12. 1997 року № 445, та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 795 від 24.12.1999 року, оскільки за життя ОСОБА_7 не провів державної реєстрації права власності на прийняте в спадщину, спадкове майно.

За життя спадкодавець ОСОБА_7 розпорядження щодо свого майна не залишав, що стверджується довідкою виконавчого комітету Зарічанської сільської ради №676 від 06.08. 2019 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Зарічанської сільської ради № 713 від 13.05. 2019 року на день смерті спадкодавця ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані його дружина (відповідач1) ОСОБА_4 , діти (позивачі 1,2) ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

При зверненні до приватного нотаріуса у оформленні спадщини позивачам було відмовлено, в зв`язку з тим, що відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

Наразі, єдиним документом на даний житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 є технічний паспорт, який виготовлений на замовлення позивачки ОСОБА_2 .

При ухваленні даного рішення суд виходив із наступного.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд бере до уваги те, що відповідачами позов було визнано та такі не претендують на спадкове майно, що зокрема підтверджується їхньою письмовою заявою про визнання позову наданою до суду (а.с. 104). Також, до суду жодних заперечень, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивачів.

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що надані позивачами докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та є логічно пов`язаними між собою, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184,200, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народження, ІПН НОМЕР_3 в рівних частках право власності на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) пайового фонду КСГП ім. Шевченка, місцезнаходження с. Заріччя-Сільце Іршавського району Закарпатської області розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належало ОСОБА_6 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЗК № 0084953, виданого Іршавською РДА Закарпатської області 24.12.1997 року на підставі рішення Іршавськоі РДА Закарпатської області від 23.12. 1997року № 445, та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 795 від 24.12.1999 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.07.2025

Суддя: І.А. Даруда