Справа № 930/2742/24
Провадження №2/930/165/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Поліщук Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 жовтня 2023 року, серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

27 січня 2023 року померлою було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М., за реєстрованим номером № 83, за яким ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право, і що буде належати їй на момент смерті, заповіла: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.10.2024 року до приватного нотаріуса Вінницького районного округу Вінницької області Люлько Л.М., звернулася ОСОБА_1 , з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Ознайомившись з правовстановлюючими документами, а саме свідоцтвом № НОМЕР_2 про право особистої власності на домоволодіння, видане 5 грудня 1990 року виконавчим комітетом Зарудинецького сільської ради, де право власності, зареєстроване на ОСОБА_2 , було виявлено, що на даному документі відсутня печатка та підпис посадової особи виконавчого комітету Зарудинецької сільської ради. Враховуючи подання ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, який не відповідає чинному законодавству (документ не скріплено печаткою та підписом особи, яка видала документ), на підставі вимог Цивільно-процесуального кодексу та керуючись статтею 49 Закону України «Про нотаріат» постановлено відмовити гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки №573 від 23 жовтня 2024р., виданої КП «Немирівське БТІ», по даним архіву станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 Тульчинським бюро технічної інвентаризації 05.12.1990 р. в реєстровій книзі № 1 Р № 70 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконкомом Сподахівської сільської Ради народних депутатів 05.12.1990 р. №62.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги №5 на 2021-2024 р. рахується за ОСОБА_2 .

У зв`язку із зазначеним, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 30.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 24.02.2025 витребувано в приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Люлько Л.М. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цією ж ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, щодо задоволення позовної заяви не заперечував.

Згідно ч. 3ст.211ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно паспорта № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , народилася в с.Струтинка Липовецького району Вінницької області.

Згідно довідки виконавчого комітету Зарудинецької сільської ради від 02.01.2020 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 03.03.1993 по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 в с-щі Кароліна Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно.

27.01.2023 ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу вінницької області Люлько Л.М.

Згідно довідки №573 від 23.10.2024, виданої КП «Немирівське бюро технічної інвентаризації» по даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01.01.2013 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 . Тульчинським бюро технічної інвентаризації 05.12.1990 р. в реєстровій книзі №1 Р№ 70, на підставі свідоцтва на право власності № НОМЕР_2 , виданого Зарудинецькою сільською радою 05.12.1990 р.

Згідно довідки №10826 від 23.10.2024, виданої виконкомом Немирівської міської ради, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно по господарської книги №5 на 2021-2024 роки (номер об`єкта по господарського обліку 5-049-3) рахується за гр. ОСОБА_2 .

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 виготовлений на ОСОБА_1 .

До матеріалів справи долучено свідоцтво № НОМЕР_2 на право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1990, видане виконкомом Зарудинецької сільської Ради народних депутатів, згідно якого цілий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_2 Свідоцтво видане на підставі рішення виконкомів Немирівської районної Ради народних депутатів №138 від 17.04.1986 р., та Зарудинецької сільської Ради народних депутатів від 19.11.1990 р. №41.

З спадкової справи 28/2024, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , встановлено, що 07.03.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також зазначила, про те, що спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині та пережилого подружжя у спадкодавця немає.

Згідно довідки №2339 від 07.03.2024, виданої виконкомом Немирівської міської ради, ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На момент відкриття спадщини за даною адресою відсутні будь-які зареєстровані особи.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.10.2024 07 жовтня 1954 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16.10.2024 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

16.10.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. про видачу свідоцтва на спадщину, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 1,4984 га, кадастровий номер :01:001:0410; суми недоотриманої пенсії за жовтень 2023 року 4202,02 грн.

16.10.2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. зазначеною постановою №483/02-31 від 16.10.2024 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ім`я спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , з підстав відсутності підпису голови виконкому Зарудинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області та печатки виконкому Зарудинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області в свідоцтві № 62 на право особистої власності на житловий будинок, що видане Виконавчим комітетом Зарудинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області 05.12.1990 р.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту ч. 1ст. 1269 ЦК України одним із способів прийняття спадщини є подання спадкоємцем нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про її прийняття.

Згідно ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що в свідоцтві № НОМЕР_2 на право особистої власності на домоволодіння від 05.12.1990, видане виконкомом Зарудинецької сільської Ради народних депутатів, згідно якого цілий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , відсутній підпис голови виконкому Зарудинецької сільської Ради народних депутатів та печатка.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

З технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що він побудований у 1956 році.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пунктом 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначено, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог вказаного законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Свідоцтво № НОМЕР_2 про право особистої власності на жилий будинок видане виконкомом Зарудинецької сільської Ради народних депутатів 05.12.1990.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445.

Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Згідно з п.16 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, відносять свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку, а також враховуючи те, що орган, який видав зазначений правовстановлюючий документ, вже не існує, захистити своє право позивач може лише в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, вказане нерухоме майно є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки ОСОБА_2 , та в установленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори у строк, встановлений ч.1ст. 1270 ЦК України, проте оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості за обставин незалежних від її волі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкоємець, який позбавлений умов для одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2023 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду.

Таким чином, належно оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, відповідачем визнаються, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 328, 329, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269 , 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 211, 259, 263, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.07.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька