Справа № 145/500/25
Провадження № 2/145/544/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Кушко А.О.

представника позивача Путіліна Є.В. ( в режимі відеоконференції)

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до

Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

про визнання договору найму укладеним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до Гніванської міської ради про визнання договору найму укладеним, в якому з урахуванням змінених позовних вимог просить визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 була наймачем квартири АДРЕСА_2 . Згідно акту прийому-передачі, підписаного в 1999 році між міським головою м. Гнівань та директором ДРП «Північукргеогологія» 2-х квартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 був переданий в комунальну власність Гаванської міської ради. На день смерті ОСОБА_1 постійно спільно проживала разом з бабусею ОСОБА_3 , оскільки необхідно було здійснювати за нею нагляд в зв`язку з похилим віком і немічністю, вела з нею спільне господарство. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 було ухвалене рішення, яким позов задоволено та встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 . 13.12.2024 від ОСОБА_1 був направлений лист на адресу Гніванської міської ради, в якому вона просила укласти із нею договір найму квартири АДРЕСА_2 . 28.01.2025 року була надана відповідь на адвокатський запит №15 від 20.01.2025 року, в якій повідомлялося наступне, що у Гніванської міської ради відсутній договір найму квартири АДРЕСА_5 між наймодавцем та ОСОБА_2 . Внаслідок чого відповідачем порушуються права ОСОБА_1 на укладання договору найму квартири АДРЕСА_2 .

Посилаючись на ст. 64, 106 ЖК УРСР, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 08.05.2025, просить визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 08.05.2025. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

02.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити повністю ОСОБА_1 в позові до Гніванської міської ради про визнання договору найму укладеним. У відзиві відповідач зазначив, що основним посиланням позивача стосовно обгрунтування позивних вимог є зазначення того, що на день смерті ОСОБА_1 постійно спільно проживала з бабусею ОСОБА_3 , оскільки необхідно було здійснювати за нею нагляд в зв`язку з похилим віком і немічністю, вела з нею спільне господарство, у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_1 на укладання договору найму квартири АДРЕСА_2 .

Гніванська міська рада стверджує, що в міській раді відсутні факти спільного проживання гр. ОСОБА_1 з гр. ОСОБА_2 на момент її смерті, та підтвердження укладення договору найму на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_4 , яка являється внучкою ОСОБА_2 , стверджує, що постійно спільно проживала разом з бабусею, оскільки необхідно було здійснювати за нею нагляд в зв`язку з похилим віком і немічністю, вела з нею спільне господарство.

Гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 19.05.2021, була наймачем квартири АДРЕСА_2 . Вище вказана квартира перебуває в комунальній власності, квартиронаймач ОСОБА_2 не скористалась правом приватизації.

Крім того, в рішенні Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 року, яким було задоволено позов та встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 по АДРЕСА_6 , не підтверджено факту проживання на момент смерті спільного проживання.

В наданих документах позивачем підтверджувався факт проживання гр. ОСОБА_1 в періоди з 27.09.2002 по 30.05.2005 р.р. та протягом періоду з 01.09.2010 по 03.10.2011 рр., коли позивачка була малолітньою дитиною (відвідувала дитячий садок та початкову школу). В такому віці гр. ОСОБА_1 не могла здійснювати догляд за гр. ОСОБА_2 як фізично, так і юридично, оскільки діти до 18 років не мають визначених законодавством прав та обов`язків щодо укладення правочинів від імені повнолітніх громадян.

Щоб укласти договір найму квартири, позивачці необхідно знаходитись на квартирному обліку в Гніванській міській раді з дотриманням положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, які затвердженні постановою Ради Міністерства УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖКУ договір найму жилого приміщення в будинку державного і громадянського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -громадянином на ім`я якого видано ордер.

В той же час, статтею 106 ЖКУ передбачений механізм визнання члена сім`ї померлого наймача наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Тобто, фактично мова йде про заміну сторони у вже діючому договорі найму житлового приміщення. В Гніванській міській раді відсутній договір найму квартири АДРЕСА_2 , між наймодавцем та померлою ОСОБА_2 , а також відсутня інформація, що такий договір будь-коли укладався. Квартири в будинках по АДРЕСА_3 , зокрема будинок та квартира, де була зареєстрована та проживала гр. ОСОБА_2 (одноповерховий житловий будинок, 1962 року забудови), були передані в комунальну власність Гніванської міської ради на підставі актів прийманняпередачі відомчого житлового фонду в комунальну власність від ГРЕ ДРП «Північукргеологія», затвердженого рішенням виконкому від 26.03.1999 року № 66. На момент передачі житлового фонду в помешканнях вже проживали громадяни, які отримали право на проживання від власника житлового фонду ГРЕ ДРП «Північукргеологія». Жодних договорів найму з громадянами, які на момент передачі майна вже проживали в квартирах, Гніванська міська рада не укладала. Зважаючи на викладене, договору найму між Гніванською міською радою та гр. ОСОБА_2 не існувало, так само, як не існувало договорів найму з іншими наймачами квартир, переданих ГРЕ ДРП «Північукргеологія» в комунальну власність Гніванської міської ради.

Враховуючи зазначене вище, Гніванська міська рада не може з позивачем ОСОБА_1 укласти договір найму на квартиру АДРЕСА_2 .

08.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача ОСОБА_5 просить визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 . У відповіді на відзив зазначив, що в позовних вимогах позивач просить суд укласти договір найму квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та Гніванською міською радою. 05.05.2025 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, який просить Тиврівський районний суд Вінницької області відмовити повністю в позові ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання договору найму укладенним. Обгрунтовуючи свою позицію тим, що ст. 106 ЖКУ передбачений механізм визнання члена сім`померлого наймача наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Представник позивача вважає відзив на позовну заяву безпідставним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно акту прийому-передачі підписаного в 1999 році між міським головою м. Гнівань та Директором ДРП «Північукргеогологія» 2-х квартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 був переданий в комунальну власність Гніванської міської ради.

Відповідач стверджує, що відсутня інформація, що такий договір будь-коли укладався, проте ніяких заяв, позовів до суду про виселення ОСОБА_2 Гніванською міською радою не подавалися, отже ОСОБА_2 проживала в житловому приміщенні будинку АДРЕСА_3 на законних підставах.

Втрата Гніванською міською радою договору найму житлового приміщення в будинку АДРЕСА_3 є «належним урядуванням» потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу, отже якщо у Гніванської міської ради відсутній договір найму через «помилку» його втрати це скасовує факту його наявності та укладання раніше. Разом із тим у пункті 71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити допущену в минулому «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися у нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

На день смерті ОСОБА_1 постійно спільно проживала разом з бабусею ОСОБА_3 , оскільки необхідно було здійснювати за нею нагляд в зв`язку з похилим віком і немічністю, вела з нею спільне господарство.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 було задоволено позов ОСОБА_1 до Гніванської міської ради та встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 .

13.12.2024 року від ОСОБА_1 був направлений лист на адресу Гніванської міської ради, в якому вона просила укласти із нею договір найму квартири АДРЕСА_2 . 28.01.2025 року була надана відповідь на адвокатський запит №15 від 20.01.2025 року, в якій повідомлялося наступне, що у Гніванської міської ради відсутній договір найму квартири АДРЕСА_5 між наймодавцем та ОСОБА_2 . Внаслідок чого відповідачем порушуються права ОСОБА_1 на визнання наймачем квартири АДРЕСА_2 ,

Посилаючись на ст. 64, 106 ЖК УРСР, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 08.05.2025, просить визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 .

08.05.2025 на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій представник позивачки Путілін Є.В., керуючись ст. 43. 49, 64 ЦПК України, змінює предмет позову та просить визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 08.05.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Путіліна Євгена Вікторовича про зміну предмету позову та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на заяву про зміну предмету позову. Підготовче судове засідання відкладено.

Від відповідача відзиву на заяву про зміну предмету позову до суду не надходило.

Ухвалою суду від 03.06.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 01.07.2025.

Позивач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. В судовому засіданні представлена адвокатом Путіліним Є.В.

Представник позивача адвокат Путілін Є.В., який приймає участь в режимі відеоконференції, заяву підтримав та просить її задоволити. Додатково вказав, що позивачка у дитячому віці постійно проживала з бабусею в м. Гнівань, згодом разом з матір`ю переїхала до м. Вінниці. Потім знов переїхала до бабусі у м. Гнівань На даний час в квартирі ніхто не проживає.

В судове засідання представник відповідача Гніванської міської ради Вінницького району не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. 11.06.2025 надав до суду повідомлення, в якому просить судовий розгляд справи 01.07.2025 провести без представника міської ради. Позовну заяву не підтримують в повному обсязі.

Судом в судовому засіданні досліджено заяви по суті справи та докази, надані сторонами.

Так, відповідно до Авізо-підтвердження, затверджених 11.10.1999 Гніванським міським головою та 21.10.1999 генеральним директором ДГП "Північукргеологія", у відповідності до рішень виконавчого комітету Гніванської міської ради за № 66 від 26.03.1999 "Про затвердження актів прийняття-передачі відомчого житлового фонду Побузької ГРП в комунальну власність" та за № 67 від 26.03.1999 "Про затвердження на балансі Гніванського КНП відомчого житлового фонду Побузької ГРП", Побузькою ГРП ДГП "Північукргеологія" передано в комунальну власність Гніванської міської ради житлові будинки по АДРЕСА_3 , у тому числі будинок під номером 33 (а.с. 3-4).

Як зазначає позивач у позовній заяві та не заперечує відповідач у відзиві на позовну заяву наймачем квартири АДРЕСА_2 була ОСОБА_2 - бабуся позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла в м. Гнівань, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.5 зворот).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 25.10.2022 № 50737 ОСОБА_1 з 04.07.2006 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 у справі № 145/1262/23 встановлено факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 по АДРЕСА_4 (а.с. 6-7).

13.12.2024 від імені ОСОБА_1 до Гніванської міської ради надіслано звернення, відповідно до якого на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 просить укласти з нею договір найму квартири АДРЕСА_2 , наймачем якої була бабуся ОСОБА_2 (а.с. 7-зворот - 8). Адреса ОСОБА_1 , зазначена в зверненні: АДРЕСА_1 .

20.01.2025 представником позивача до Гніванської міської ради надіслано адвокатський запит № 15 про надання інформації щодо розгляду звернення ОСОБА_1 з приводу укладання договору найму та чи приймались будь-які рішення квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8-зворот).

28.01.2025 за вих. № 03-07/202 Гніванською міською радою надано відповідь на адвокатський запит із наданням копії відповіді на звернення ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до відповіді Гніванської міської ради на звернення ОСОБА_1 від 27.01.2025 № 03.01-05/185 міська рада повідомила заявницю про те, що для укладання договору найму квартири АДРЕСА_2 заявниці необхідно знаходитись на квартирному обліку в Гніванській міській раді. Крім цього повідомила, що у Гніванської міської ради відсутній договір найму квартири АДРЕСА_2 між наймодавцем та ОСОБА_2 (а.с. 9-зворот-10).

Інших доказів матеріали справи не містять.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі статтею 4 ЖК Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно із статтею 6 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Відповідно до законодавства України будинки відомчого житлового фонду в містах і селищах міського типу підлягають поступовій передачі до відання місцевих рад у порядку і в строки, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи будинок АДРЕСА_3 належав до відомчого житлового фонду ГРЕ ДРП "Північукргеологія" та у 1999 році був переданий в комунальну власність Гніванської міської ради. Як зазначає відповідач у відзиві на момент передачі житлового фонду в помешканнях вже проживали громадяни, які отримали право на проживання від власника житлового фонду ГРЕ ДРП «Північукргеологія». Жодних договорів найму з громадянами, які на момент передачі майна вже проживали в квартирах, Гніванська міська рада не укладала.

Згідно із статтею 51 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів.

Відповідно до статті 52 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, а у випадках, передбачених Кабінетом Міністрів України, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної ради про надання жилих приміщень для заселення.

Згідно з частиною першою статті 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Як вбачається із позовної заяви та відзиву на позовну заяву ордеру договору найму квартири АДРЕСА_2 ні у позивача, ні у відповідача немає. Водночас, позивач вказує, а відповідач не заперечує, що ОСОБА_2 була наймачем квартири АДРЕСА_2 . Так, відповідач зазначає, що на момент передачі житлового фонду в помешканнях вже проживали громадяни, які отримали право на проживання від власника житлового фонду ГРЕ ДГП «Північукргеологія». Жодних договорів найму з громадянами, які на момент передачі майна вже проживали в квартирах, Гніванська міська рада не укладала.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до положень статті 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пунктами 1-7 частини 3 зазначеної статті визначено випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно з частинами першою та другою статті 78 ЖК Української РСР тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення.

Відповідно до частини першої статті 98 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення та члени його сім`ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім`ї наймача.

За змістом статті 99 ЖК Української РСР тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку.

Згідно з частиною другою статті 107 ЖК Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з частинами першою, другою статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Звертаючись з цим позовом ОСОБА_1 просила визнати її наймачем спірної квартири. При цьому посилалася на те, що вона на день смерті постійно спільно проживала разом з бабусею ОСОБА_3 , яка була наймачем спірної квартири, оскільки необхідно було здійснювати за нею нагляд в зв`язку з похилим віком і немічністю, вела з нею спільне господарство. Водночас, виходячи з матеріалів справи, постійним місцем проживання позивачки є квартира АДРЕСА_7 .

Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування відповідних норм права ЖК Української РСР, який суд враховує при вирішення спору відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Так, Верховний Суд у постановах від 28 липня 2020 року у справі № 759/17953/15-ц (провадження № 61-18718св19), від 04 листопада 2020 року у справі № 641/2970/17 (провадження № 61-3921св19), від 21 жовтня жовтня 2021 року у справі № 520/80/19 (провадження № 61-12249св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 753/12080/18 дійшов висновку, що особи, які вселились в квартиру з метою здійснення догляду за хворими родичами, є тимчасовими мешканцями і самостійного права користування житлом не набувають незалежно від тривалості проживання.

Встановлення рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 12.06.2024 факту постійного спільного проживання ОСОБА_1 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 не підтверджує дотримання встановленого положеннями ЖК Української РСР порядку вселення до спірної квартири як члена сім`ї наймача. Навпаки, за змістом зазначеного рішення вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з бабусею у зв`язку з її похилим віком та немічністю. Доказів того, що позивачка несла солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму, суду не надано.

Отже, оскільки позивачка, постійним місцем проживання якої є м. Вінниця, вселилась до наймача квартири з метою здійснення за нею догляду, вона є тимчасовим мешканцем і самостійного права користування житлом не набула.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивачка проживала у спірній квартирі протягом дитячого віку, потім переїхала на постійне місце проживання до міста Вінниці, на даний час у спірній квартирі не проживає, її бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а питання щодо укладення договору найму квартири позивачка ініціювала лише у 2023 році, звернувшись до Тиврівського районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту спільного проживання, тобто за минуванням більш як шести місяців. Будь-яких доказів продовження користування спірною квартирою, у тому числі щодо належного утримання приміщення як то визначено статтею 71 ЖК Української РСР, позивачка не надала. Вказане, відповідно до положень статті 107 є самостійною підставою втрати права користування цим жилим приміщенням.

Таким чином, суду не надано належних, допустимих і достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали достатні підстави вважати, що у позивачки наявне право на визнання її наймачем за раніше укладеним договром найму спірної квартири. Із досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд надав належну оцінку, слід дійти висновку про відсутність у позивачки такого права.

З урахування викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання її наймачем квартири АДРЕСА_2 задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачкою.

Керуючись ст. 2, 5, 10, 12, 13, 76-82, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання її наймачем за раніше укладеним договору найму відмовити.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено та проголошено 04 липня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

Суддя Патраманський І. І.