ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4622/25 Справа № 186/963/24 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Новікової Г.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дьоміна Анастасія Дмитрівна, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2025 року у цивільній справі номер 186/963/24 за позовною заявою Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року до місцевого суду звернулось Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між сторонами 24 грудня 2018 року укладено кредитний договір №401, на підставі якого відповідачу ОСОБА_1 видано кредит у сумі 76823,65 грн.

Проте, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30 квітня 2024 рік складає 78273,07 грн, з яких: 44796,22 грн - заборгованість за кредитом; 19,73 грн - заборгованість за процентами; 33457,12 грн - заборгованість за комісією.

Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 78273,07 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2018 року у загальному розмірі 78273,07 грн, з яких: 44796,22 грн - заборгованість по сумі кредиту; 19,73 грн - заборгованість по процентам; 33457,12 грн - заборгованість по комісії, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дьоміна А.Д., подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 01 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, всі витрати, пов`язані з подачею та розглядом позовної заяви Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції покласти на позивача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про укладення кредитного договору лише на підставі заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки сама лише заява про приєднання не може бути достатньої підставою для висновку про укладення договору на певних конкретних умовах.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про нібито перерахування кредитних коштів банком відповідачу, заперечуючи таке отримання, а отже вважає, що не існувало кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно стягнув нібито заборгованість за процентами та комісією без врахування відсутності належного розрахунку та їх правового обґрунтування. Відповідач не отримував кредитних коштів, а отже відсутні будь-які підстави для нарахування як відсотків річних, так і комісій.

Крім того, стягуючи заборгованість за комісією, суд першої інстанції не встановив, за які саме послуги відповідачу було нараховані комісію, в чому полягала сутність цих послуг, чи надавалися ці послуги фактично. Вважає, що суд першої інстанції стягнув заборгованість за комісією, не встановивши її правову природу у цій справі.

Також, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), що є самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Від позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно з наявною у матеріалах справи заяви №401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 24 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з метою отримання кредиту на споживчі цілі у розмірі 76823,65 грн строком на 24 місяці на умовах, передбачених у цьому договорі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% (а.с. 12).

До матеріалів позовної заяви АТ «Перший Український Міжнародний Банк», крім зазначеної заяви, додав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06 квітня 2018 року) затвердженого рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» Протокол №694 від 06 березня 2018 року (а.с. 14-19зв.), платіжну інструкцію №TR.32847954.4925.8810 від 25 грудня 2025 року, з якої вбачається перерахування відповідачу кредитних коштів по договору №401 в розмірі 76823,65 грн (а.с. 22зв.), виписку по особовому рахунку з 24 грудня 2018 року по 30 квітня 2024 року (а.с. 25-27зв.), письмову вимогу (повідомлення) на ім`я та адресу ОСОБА_1 (а.с. 20-20зв.) зі списком №20240501 ПУМБ_655_2 згрупованих поштових відправлень (а.с. 21-22).

Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача перед банком становить у загальному розмірі 78273,07 грн, станом на 30 квітня 2024 рік, та складається з: 44796,22 грн - заборгованості за кредитом; 19,73 грн - заборгованості за процентами; 33457,12 грн - заборгованості за комісією (а.с. 23-24зв.),

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки при його прийнятті було порушено норми процесуального права, що полягає у наступному.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Частинами 1 та 2 статті 378 ЦПК України встановлено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Апеляційний суд зауважує, що суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями альтернативної підсудності, визначеної частиною 7 статті 28 ЦПК України, позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Враховуючи обставини справи, позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк», має визначене процесуальним законом право, обирати суд для звернення з позовом, в порядку загальної або альтернативної підсудності.

У змісті заяви №401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24 грудня 2018 року підписаної ОСОБА_1 , адресою його зареєстрованого місця проживання зазначено: АДРЕСА_1 ; фактичним місцем проживання зазначено: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, положення частини 1 статті 27 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням саме зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня, окрім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

За положеннями частини 8 статті 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру і на підставі частини 3 статті 11 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» при здійсненні судочинства має доступ до інформації Реєстру в обсязі, необхідному для ідентифікації учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших праві свобод людини та громадянина. Єдиний державний демографічний реєстр використовується, зокрема, для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Згідно з відповіддю з Єдиного демографічного реєстру №662866 від 26 червня 2024 року, отриманої судом, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 36).

Адреса зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 територіально належала до підсудності Лутугинського районного суду Луганської області.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року №2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» у зв`язку з проведенням антитерористичної операції, територіальну підсудність справ Лутугинського районного суду Луганської області змінено та визначено Білокуракинському районному суду Луганської області.

Згідно з підпунктому 12 пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року, яка набрала законної чинності 19 липня 2020 року, утворено у Луганській області Луганський район (з адміністративним центром у місті Луганськ) у складі територій Луганської міської, Лутугинської міської, Молодогвардійської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; Сватівський район (з адміністративним центром у місті Сватово) у складі територій Білокуракинської селищної, Коломийчиської сільської, Красноріченської селищної, Лозно-Олександрівської селищної, Нижньодуванської селищної, Сватівської міської, Троїцької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України; Щастинський район (з адміністративним центром у селищі міського типу Новоайдар) у складі територій Нижньотеплівської сільської, Новоайдарської селищної, Станично-Луганської селищної, Широківської селищної, Щастинської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до підпункту 12 пункту 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року, ліквідовано у Луганській області: Антрацитівський, Біловодський, Білокуракинський, Довжанський, Кремінський, Лутугинський, Марківський, Міловський, Новоайдарський, Новопсковський, Перевальський, Попаснянський, Сватівський, Слов`яносербський, Сорокинський, Станично-Луганський, Старобільський, Троїцький райони.

Водночас, згідно з роз`ясненнями Ради суддів України, що наведені у листі від 22 липня 2020 року №9рс-466/20-вих., до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 06 березня 202року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів"» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ у тому числі Білокуракинського районного суду Луганської області на Першотравеньський міський суд Дніпропетровської області.

Виходячи із загального правила підсудності, визначеного частиною 1 статті 27 ЦПК України, та зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, належною територіальною юрисдикцією (підсудністю) даної справи є Першотравеньський міський суд Дніпропетровської області, з позовом до якого і звернувся позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів» №4273-IX, який набув чинності 25 квітня 2025 року, у тому числі, змінено назву Першотравеньського міського суду Дніпропетровської області на Шахтарський міський суд Дніпропетровської області.

За пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, оскаржуване рішення суду у даній справі, ухвалено 01 жовтня 2024 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, а отже є таким, що ухвалено із порушенням територіальної юрисдикції (підсудності).

Разом з цим, апеляційний суд зауважує і наступне.

Матеріали справи містять повідомлення з Міністерства соціальної політики України щодо відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про відповідача ОСОБА_1 , щодо його адреси листування та фактичного проживання останнього як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 39).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування (правовий висновок про що викладено у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22, провадження № 61-17499св23).

Проте, як зазначено, таке право звернення до суду за місцем проживання як внутрішньо переміщеної особи, передбачено у разі, якщо особа має статус позивача, у цій справі ОСОБА_2 є відповідачем, тому, вказані положення в цьому випадку не розповсюджуються, оскільки як зазначено вище, застосуванню підлягають правила підсудності, передбачені частиною 1 статті 27 ЦПК України.

За встановлених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для розгляду справи за правилами частини 1 статті 27 ЦПК України, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом належною територіальною підсудністю до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області (Першотравеньського міського суду Дніпропетровської області).

Таким чином, доводи, наведені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції правил територіальної юрисдикції (підсудності) заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 378 ЦПК України і направленню справи для нового розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Керуючись статтями 367, 374, 378, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дьоміна Анастасія Дмитрівна, на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2025 року - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2025 року - скасувати.

Цивільну справу номер 186/963/24 за позовною заявою Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити за територіальною підсудністю до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: