Справа № 594/379/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г.І.

з участю секретаря Шимків Н.І.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки адвоката Когута О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Таскобанк» (далі - АТ «Таскобанк»,) у березні 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень (далі - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачці надано суму кредиту в розмірі 70 570, 50 грн., строком на 60 місяців з процентом при наданні кредиту 5 % від суми кредиту, загальні проценти - в розмірі 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. 01.09.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір факторингу №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступив на користь АТ «ТАСКОМБАНК», своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за спірним кредитним договором. Відповідачка не виконала умови кредитного договору і її заборгованість станом на 12.03.2025 року за кредитним договором, становить 74 291,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 45 516,09 грн; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) 03,14 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 26 772,36 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 28.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує проти позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» щодо стягнення з неї заборгованості. Зазначила, що не погоджується з тим, що до позивача 28.11.2022 перейшло право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021, оскільки кредитний договір між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено 25.11.2022, а договір про відступлення прав вимоги укладено 01.09.2021, тобто майже за два роки до укладення нею кредитного договору. Окрім того, вона є особою з інвалідністю з дитинства другої групи довічно у зв`язку із психічним захворюванням, тому при оформлені кредиту, вона не цілком розуміла всіх обставин. Вона взагалі у школі не навчалась, не має навіть початкової освіти, читати і писати не вміє, лише може підписатися.

Відповідачка у відзиві посилається також на те, що згідно умов кредитного договору та розрахунку заборгованості вона отримала кредитні кошти в сумі 70750, 50 грн ( в тому числі 3 360.50 грн. - проценти при наданні кредиту) і протягом п`яти років мала сплатити щомісячні проценти - 2.49 %, що становить 105 432.60 грн. Отже, отримано коштів 70 75,0.50 грн., а сплатити відсотків вона мала 105 432.60 грн., що є явно несправедливою умовою договору і ставить її у значно невигідне становище. Крім того, відповідно до кредитного договору його номер - 0. В той же час, до матеріалів справи долучено паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», з якого вбачається, що номер кредитного договору № 5964000. Таким чином номер кредитного договору не співпадає із номером паспорта кредиту. Як вбачається із п. 1.4 кредитного договору № на її ім`я відкрито рахунок за № НОМЕР_1 у АТ «ТАСКОМБАНК» на суму 67 210 грн. Призначення платежу - перерахунок грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 1.12.2021. Попри це кредитний договір було укладено не із АТ «ТАСКОМБАНК», а із ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» і лише 28.11.2022 право вимоги переуступлено позивачу. Також КД від 1.12.2021 не має відношення до її кредитного договору. В той же час позивачем надано виписку по її особовому рахунку № НОМЕР_2 , номер якого не співпадає із номером рахунку, який зазначений v кредитному договорі.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву виклав свої заперечення проти відзиву, наполягає на задоволенні позовних вимог. Щодо укладення Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, тобто до укладення кредитного договору № , зазначив, що даний договір відступлення права вимоги укладений з відкладальною обставиною, а саме виникнення права вимоги за кредитним договором конкретного позичальника пов`язується з укладанням між сторонами реєстру права вимоги та сплати ціни договору (цього реєстру) і це не заборонено законом і підтверджується умовами договору відступлення, а саме: відповідно до п. 2.1. договору відступлення у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до п. 2.2 Договору відступлення Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням Ціни договору та розміру Заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 3.4. Договору право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором до Позичальників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам. Таким чином, сторони погодили, що договір відступлення є завершеним по відношенню до конкретного позичальника тільки за умови підписання відповідного реєстру та сплати ціни цього конкретного реєстру, тобто за відкладальною умовою. Окрім того, враховуючи те, що підписані реєстри є відповідно до п. 2.2. договору невід`ємною частиною договору відступлення, без їх укладання та сплати ціни договору не може відбутися факт відступлення права вимоги. Таким чином 28.11.2022 позивач набув права вимоги за кредитним договором № від 25.11.2022, укладеним між ТОВ ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 . Також зазначив, що договір відступлення є діючим на цей час, недійсним в судовому порядку не визнавався.

Щодо нарахування процентів за кредитним договором, то відповідно до п. 1.2 Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах:· сума кредиту 70 570,50 гривень; · строк користування 60 місяців; · процент при наданні кредиту-5% від суми кредиту;

загальні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. З даними умовами ОСОБА_1 погодилась, що підтверджується її підписом на кредитному договорі № від 25.11.2022 та паспорті кредиту №5964000 від 25.11.2022.

Положення договору щодо відсоткової ставки не визнавалось судом несправедливим, не змінювалось і не визнавалось недійсним, а тому є чинним і підлягає обов`язковому виконанню сторонами договору. Крім цього, з моменту підписання Кредитного договору № від 25.11.2022, Позичальниця здійснювала погашення за тілом кредиту та за процентами. Що свідчить про те, що вона погодилась із даними умовами. Щодо невідповідності номеру паспорту кредиту номеру кредитного договору, то жодним законом чи іншим нормативно правовим актом не передбачено що номер кредитного договору повинен бути аналогічним номеру паспорту кредиту. В паспорті кредиту №5964000 від 25.11.2022 чітко зазначено, що він укладається із ОСОБА_1 , сума кредиту, розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також графік погашень за кредитним договором. З даним паспортом кредиту позичальниця ознайомилась і погодилась із умовами в ньому викладеними, що підтверджується її підписом. Щодо невідповідності номеру рахунку, що зазначений в кредитному договорі та номеру рахунку, по якому надано виписки, то ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», як юридична особа мала відкриті рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК», по якому відповідно здійснювались всі операції. Тому, кошти було зараховано на рахунок, відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я ОСОБА_1 . В подальшому, після відступлення права вимоги за кредитним договором, а саме з 28.11.2022 заборгованість за кредитним договором № від 25.11.2022 була облікована на інших рахунках, по яким відповідно надано виписки. Щодо призначення платежу «Переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 01.12.2021 за рахунок кред. коштів зідно КД від 25.11.2022, то 01.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого їй було надано грошові кошти в розмірі 58026,60 грн. 25.11.2022 заборгованість за цим договором була погашена шляхом перерахування коштів, отриманих ОСОБА_1 за КД. Дана інформація є відомою

відповідачці, оскільки вона чітко зазначена в тексті кредитного договору, з яким вона ознайомилась та підписала.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачка та представник відповідачки адвокат Когут О.В. в судовому засіданні просять відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень та відповідачкою ОСОБА_1 25.11.2022 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідачці надано суму кредиту в розмірі 70 570, 50 грн., строком на 60 місяців з процентом при наданні кредиту 5 % від суми кредиту, загальні проценти - в розмірі 0,01 від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту.

Відповідно до умов п.1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:Отримувач ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_1 y AT "TACKOМБАНК», сума 67 210 грн. Призначення платежу: «Переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 01.12.2021 за рахунок кред. коштів зідно КД від 25.11.2022 та заяв ОСОБА_1 без ПДВ»

Договір позичальником підписано власноручно.

Відповідно до платіжної інструкції № від 25.11.2022 ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало кошти в сумі 67210 грн ОСОБА_1 . Призначення платежу: «Переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД від 01.12.2021 за рахунок кред. коштів зідно КД від 25.11.2022 та заяв ОСОБА_1 без ПДВ».

ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» 01.09.2021 уклали Договір відступлення права вимоги № 01/09/2021, відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно із вказаним Договором, відступлення прав вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «ЦФР» за Кредитними договорами, Договорами поруки та їх перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» відбувається в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора (п.3.4).

На підставі реєстру прав вимоги від 28.11.2022 ТОВ «ФК «ЦФР» передав, а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняв, в тому числі, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 25.11.2022 у розмірі 70702,35 грн, з яких: сума основного боргу становить 70 570,50 грн; сума нарахованих процентів 0,06 грн; сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) 131,79 грн. Окрім того зазначено, що ціна договору за реєстром становить 981285,85 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № від 28.11.2022 АТ «Таскомбанк» перерахувало ТОВ «ФК «ЦФР» кошти в сумі 981285,85 грн за відступлення права вимоги згідно договору № 01/09/2021 від 01.09.2021.

АТ «ТАСКОМБАНК» рекомендованим листом із описом вкладення надіслав 29.01.2025 ОСОБА_1 повідомлення - вимогу від 28.01.2025 №185758/70.2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості по Кредитному договору № від 25.11.2022 слідує, що відповідачка має заборгованість за договором станом 12.03.2025 у сумі 74 291,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 45 516,09 грн; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) 03,14 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 26 772,36 грн.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон № 1023-XII застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону № 1734-VIII (стаття 11 Закону № 1023-XII у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Згідно із частиною четвертою статті 16 Закону № 1734-VIII, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) виснувала, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а в суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову в частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду конкретизувала свій правовий висновок, висловлений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13 (провадження № 14-600цс18), вказавши, що суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема, частини десятої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції, чинній до 10 червня 2017 року), в якій був установлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

У справі №638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.

На виконання вимог частиною другою статті 1050 ЦК України та частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» АТ «ТАСКОМБАНК» рекомендованим листом із описом вкладення надіслав 29.01.2025 ОСОБА_1 повідомлення - вимогу від 28.01.2025 №185758/70.2 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, отже змінив строк кредитування.

Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували визначений банком розмір заборгованості за кредитом, як і не навела заперечень щодо неотримання та невикористання нею грошових коштів позивача.

Кредитний договір №, укладений 25.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень та відповідачкою ОСОБА_1 з підстав, зазначених відповідачкою у відзиві, а саме, що при оформленні кредиту вона не цілком розуміла всі обставини, чи з будь-яких інших підстав на час розгляду цієї справи в судовому поряду недійсним не визнаний і з цих підстав відповідачка з позовом до суду не зверталася і про такий намір в судовому засіданні не заявила, хоча таке її право їй було роз`яснено головуючим.

Оскільки відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором у розмірі 74 291,00 грн, а також зважаючи на те, що за договором відступлення прав вимоги №01/09/2021 право вимоги за кредитним договором № від 25.11.2022, позичальником за яким є ОСОБА_1 перейшло до позивача, що підтверджується договором, витягом із реєстру прав вимоги від 28.11.2022 та платіжною інструкцією № від 28.11.2022, тому, позов підлягає до задоволення.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України. Якщо рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, то вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви, що складає 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції № 1859 від 21.03.2025.

Так п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю звільняються від сплати судового збору.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від.30.09.2008 відповідачка ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ-ї групи довічно.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена на підставі п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422,00 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м.Київ вул.С.Петлюри, 30, ) заборгованість за кредитним договором № від 25.11.2022 станом на 12.03.2025 в розмірі 74 291 (сімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто одна) грн. 59 коп. з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 47 516,09 грн; заборгованість по річних процентах (в т. ч. прострочена) 03,14 грн; заборгованість по щомісячних процентах (в т.ч. прострочена) 26 772,36 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 в даній справі в розмірі 2422,40 грн. компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 21 липня 2025 року.

Головуючий: Г.Зушман