Справа № 539/286/25
Провадження № 2/539/470/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до виписки з погосподарської книги по селі Губському Лубенського району Полтавської області від 13 листопада 2024 року № 01213/4 за період з 1991 року до 1995 року в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що розташоване на АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року був зареєстрований та проживав голова домогосподарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є батьком позивача.

Оскільки у будинку за вказаною адресою проживала та була зареєстрована станом на 15 квітня 1991 року одна особа, яка не менше трьох років до 15 квітня 1991 року приймала участь працею та коштами у розбудові господарства двору та не втратила право на частку у ньому, то це домогосподарство належало ОСОБА_4

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Губське Лубенського району Полтавської області. На час смерті ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А-1» (загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м), сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», погребу літ. «Д», огорожі № 1; водогону № 2; колодязю № 3. Також спадкодавець мав у власності земельну ділянку, яка розташована на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області та грошові заощадження в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

За час свого життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (брату позивача). З метою оформлення спадщини позивач як спадкоємець першої черги після смерті свого батька звернувся до Лубенської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок нотаріус відмовила, оскільки спадкоємець не надав доказів, підтверджуючих належність спадкового житлового будинку спадкодавцю. Іншим спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказував, що між ним та ОСОБА_5 існувала усна домовленість щодо розподілу спадкового майна, згідно з якою земельну ділянку мав оформити на своє ім`я ОСОБА_5 , а грошові заощадження та житловий будинок мав оформити на своє ім`я позивач. Позивачу та його рідному брату, відповідно до договору про розподіл спадкового майна, нотаріусом були видані свідоцтва, а саме: ОСОБА_5 на земельну ділянку, а позивачу на грошові заощадження. Будинок включити у договір розподілу можливості у нотаріуса не було, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи. Тому нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з роз`ясненням права щодо звернення до суду для вирішення питання спадкування будинку.

Оскільки ОСОБА_5 також звернувся до Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 і вважається таким, що прийняв спадщину, але помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , то його спадкоємці дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні бути залучені як відповідачі у цій справі.

На підставі викладеного ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати за ним у порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А-1» (загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м), сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», погребу літ. «Д», огорожі № 1; водогону № 2; колодязю № 3; судові витрати віднести на рахунок позивача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких вказували, що позивач визнає дочок його померлого брата ОСОБА_5 : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкоємцями та не заперечує їх право на спадкування спірного житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Таким чином, як слідує із тексту позовної заяви, та вимог законодавства ОСОБА_1 має право на 1/2 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі на рівні частини в межах 1/2 частки вказаного об`єкту спадкування після померлого батька ОСОБА_5 . Відповідачами заперечувалося прохання позивача визнати лише за ним одноособово у порядку спадкування право власності на спірний житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. У відзивах на позовну заяву відповідачі вважали за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку спірних житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку спірних житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку спірних житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Рух справи

17 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2025 року справу № 539/286/25 передано судді Пилипчуку М. М.

На виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд 21 січня 2025 року звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі; призначено підготовче судове засідання; витребувано з Четвертої полтавської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ; витребувано з Лубенської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ; надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив.

28 березня 2025 року до суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_3 31 березня 2025 року звернулася до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

03 квітня 2025 року до суду надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_2 05 квітня 2025 року направила до суду заяву про розгляд підготовчого судового засідання за її відсутності та відзив на позовну заяву.

ОСОБА_3 06 квітня 2025 року направила до суду заяву про розгляд підготовчого судового засідання за її відсутності та відзив на позовну заяву.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до судового розгляду по суті на 05 травня 2025 року; в судове засідання викликано осіб, які беруть участь у справі.

28 квітня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій вона просила провести розгляд справи 05 травня 2025 року без її участі, на підставі наявних у справі доказів та вирішити справу по суті.

У судовому засіданні 05 травня 2025 року відкладено розгляд справи на 27 травня 2025 року у зв`язку з неявкою до суду ОСОБА_2 , щодо якої відсутні докази про вручення судової повістки.

07 травня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просила провести розгляд справи 05 травня 2025 року без її участі, на підставі наявних у справі доказів та вирішити справу по суті.

21 травня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій вона просила провести розгляд справи 27 травня 2025 року без її участі, на підставі наявних у справі доказів та вирішити справу по суті.

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 02 червня 2025 року.

Під час ухвалення рішення виникла потреба з`ясувати обставину щодо місцезнаходження спірного майна шляхом вчинення відповідної процесуальної дії, тому суд, не приймаючи рішення, постановив ухвалу про поновлення судового розгляду.

У судовому засіданні 02 червня 2025 року задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи для подання до суду належного витягу з погосподарської книги та інших доказів, які підтверджують дійсну адресу спірного майна, розгляд справи відкладено на 25 червня 2025 року,

Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 01 липня 2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_4 12 вересня 2001 року склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Заповіт посвідчений Виконавчим комітетом Тарандинцівської сільської ради народних депутатів Лубенського району Полтавської області та зареєстрований у книзі нотаріальних дій за № 102.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є синами ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 17 листопада 2004 року звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 26 вересня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 4,4202 га, кадастровий номер якої :06:001:0052, що розташована на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

ОСОБА_1 26 вересня 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на грошові кошти заощаджень, що знаходяться в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», у розмірі 10 710 грн.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дочками ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ) 28 січня 2022 року звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_2 28 січня 2022 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 28 квітня 2022 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Згідно з випискою від 13 листопада 2024 року № 01213/4 з погосподарської книги по селу Губське Лубенського району Полтавської області за період з 1991 року до 1995 року, адреса домоволодіння: особовий рахунок № НОМЕР_1 , погосподарська книга № 3, село Губське Лубенського району Полтавської області; голова домогосподарства ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 29 жовтня 2024 року № 01844/22 майно, яке належало померлому ОСОБА_4 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом, який виготовлено 30 жовтня 2024 року, на АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинку літ. «А-1», загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м, 1973 року побудови; сарай літ. «Б», 1974 року побудови; вбиральня літ. «В», 1975 року побудови; сарай літ. «Г», 1974 року побудови; погріб літ. «Д», 1974 року побудови; огорожа № 1; водогін № 2; колодязь № 3.

За змістом довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 04 листопада 2024 року № 2202 об`єктів нерухомого майна на АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 13 листопада 2024 року № 01245/24 останнім місцем проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. від 03 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . У постанові зазначено, що спадкоємець не надав докази, які підтверджують належність вказаного будинку спадкодавцеві.

Відповідно до витягу від 18 червня 2025 року № 01213/6 4 з погосподарської книги по селу Губське Лубенського району Полтавської області за період з 2001 року до 2005 року, наданого Тарандинцівським старостинським округом № 6 Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, номер особового рахунку НОМЕР_2 , номер за земельнокадастровою книгою 217, адреса домоволодіння: АДРЕСА_1 , голова домогосподарства та власник ОСОБА_4 , погосподарська книга № 6.

Наказом відділу юридичного забезпечення, комунальної власності, житлово-комунального господарства та архітектури Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 06 червня 2025 року № 03 підтверджено адресу нерухомого майна житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в селі Губське Тарандинцівського старостинського округу Новооржицької територіальної громади Лубенського району Полтавської області, а саме на АДРЕСА_1 . Зобов`язано занести відомості про підтвердження адреси нерухомого майна до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Наказ видано, зокрема, відповідно до рішення двадцять дев`ятої сесії восьмого скликання Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 16 серпня 2022 року № 1 та 6, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 щодо підтвердження адреси домоволодіння, яке знаходиться на АДРЕСА_1 , яке переходить йому у спадщину, з наданням документів.

Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 06 червня 2025 року: номер будівлі АДРЕСА_1 , назва об`єкта житловий будинок з господарськими будівлями, замовник ОСОБА_1 , ідентифікатор об`єкту будівництва 01.3283382.5009996.20241031.28.0000.10 # діючий / житловий будинок садибного типу «житловий будинок садибного типу на АДРЕСА_1 », номер наказу про присвоєння адреси 45, дата наказу про присвоєння адреси 06 червня 2025 року, орган, який прийняв наказ про присвоєння адреси Виконавчий комітет Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, 05509151, версія № 2, статут поточна.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності тощо). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статт 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частини перша та друга статті 1236 ЦК України).

ОСОБА_4 12 вересня 2001 року склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Заповіт посвідчений Виконавчим комітетом Тарандинцівської сільської ради народних депутатів Лубенського району Полтавської області та зареєстрований у книзі нотаріальних дій за № 102.

За приписами частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння, яке побудоване до 05 серпня 1992 року.

При вирішенні спору у цій справі про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися, зокрема, законодавством, яке визначало виникнення права власності у спадкодавця на час закінчення будівництва спірного нерухомого майна.

Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною другою статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим.

Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до самочинного будівництва. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо (постанова Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 481/1284/21).

Згідно з випискою від 13 листопада 2024 року № 01213/4 з погосподарської книги по селу Губське Лубенського району Полтавської області за період з 1991 року до 1995 року, адреса домоволодіння: особовий рахунок № НОМЕР_1 , погосподарська книга № 3, село Губське Лубенського району Полтавської області; голова домогосподарства ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 29 жовтня 2024 року № 01844/22 та витягу з погосподарської книги від 18 червня 2025 року № 01213/6 майно, яке належало померлому ОСОБА_4 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом, який виготовлено 30 жовтня 2024 року, на АДРЕСА_1 розташовані: житловий будинку літ. «А-1», загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м, 1973 року побудови; сарай літ. «Б», 1974 року побудови; вбиральня літ. «В», 1975 року побудови; сарай літ. «Г», 1974 року побудови; погріб літ. «Д», 1974 року побудови; огорожа № 1; водогін № 2; колодязь № 3.

За змістом довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 04 листопада 2024 року № 2202 об`єктів нерухомого майна на АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області від 13 листопада 2024 року № 01245/24 останнім місцем проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було за адресою: АДРЕСА_1 .

Записами у погосподарській книзі, довідкою органу місцевого самоврядування і технічним паспортом підтверджується, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями (домоволодіння) збудовано до 05 серпня 1992 року, власником зазначено ОСОБА_4 .

На час закінчення будівництва спірного домоволодіння підтвердженням належності житлового будинку (його частини) певній особі був запис в погосподарській книзі. Виникнення у ОСОБА_4 права власності на спірне нерухоме майно не залежало від державної реєстрації цього права чи від отримання документів про прийняття об`єкта до експлуатації.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2022 року у справі № 370/1954/14-ц викладено висновок про те, що «житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до самочинного будівництва».

У постанові Верховного Суду 14 серпня 2024 року у справі № 201/12325/20 викладено висновок про те, що «індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації».

Таким чином, правильним в оцінці спірних правовідносин є висновок про те, що ОСОБА_4 правомірно набув у власність спірне домоволодіння.

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 17 листопада 2004 року звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі № 183/1672/22).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка складається, зокрема, з 1/2 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А-1» (загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м), сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», погребу літ. «Д», огорожі № 1; водогону № 2; колодязю № 3.

Відповідно до частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Встановлено, що постановою державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. від 03 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . У постанові зазначено, що спадкоємець не надав докази, які підтверджують належність вказаного будинку спадкодавцеві.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 вказано, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Оскільки позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до спірного майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , то права спадкоємця підлягають захисту у судовому порядку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21 виклав висновок про те, що «законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права».

Позивач, будучи спадкоємцем щодо майна ОСОБА_4 , спадщину прийняв, оскільки у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно.

Суд враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Оскільки позивач позбавлений можливості визнати право власності на 1/2 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 444/1751/19.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

У матеріалах справи відсутні докази, що задоволення позову суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 13, 76, 81, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А-1» (загальною площею 59,1 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м), сараю літ. «Б», вбиральні літ. «В», сараю літ. «Г», погребу літ. «Д», огорожі № 1, водогону № 2, колодязю № 3, у порядку спадкування за заповітом, що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя М. М. Пилипчук