Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2557/25
Провадження № 2/279/1293/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/2557/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернулося Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", в інтересах якого діє представник Чайка І.В., з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем 19.03.2024 року було укладено кредитний договір (оферти) №19.03.2024-100000465. Відповідач електроним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти). Заявку на отримання кредиту підтвердила. Відповідно до умов договору та квитанції про перерахунок коштів від 19.03.2024 року надано відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. строком на 62 календарних днів. ТОВ "Споживчий центр" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 19.05.2024 утворилася заборгованість у розмірі 27445 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11000 грн., по процентам в розмірі 15345 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр".

Оскільки відповідач ухиляється від взятих на себе зобов`язань з повернення отриманої суми кредиту та нарахованих відсотків, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 року у розмірі 27445 грн. та стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ "Споживчий центр" у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.05.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації.

Ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 13.05.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, також в матеріалах справи міститься заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, отже відповідач обізнаний про наявність в провадженні суду вищевказаної цивільної справи.

22.05.2025 року відповідач надала до суду відзив на позов в якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на користь позивача 11000 грн. поточної заборгованості за кредитом, в задоволенні інших позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач надав до суду розрахунок, який не містить інформацію про те, за який період виникла спірна заборгованість, не зазначено відсоткову ставку та відсутня інформація про щомісячну заборгованість за усіма складовими боргу, а тому не можливо з`ясувати правову природу усіх складових боргу та привильність їх розрахунку. Відтак, наданий позивачем розрахунок не можна вважати належним доказом наявності спірної заборгованості. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості зі сплати відсотків до суду не надано. Зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідатиме встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Представник позивача, на наведені відповідчем у відзиві обставини, у встановлений строк надав відповідь на відзив, у якій виклав додаткові пояснення та надав докази, якими вказує, що між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом:

1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 19.03.2024 р.;

2) подання відповідачем заявки кредитного договору № 19.03.2024-100000465 (кредитної лінії) від 19.03.2024 р.;

3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №19.03.2024-100000465 (кредитної лінії) від 19.03.2024 р.

Таким чином, було укладено кредитний договір №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 р. у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової.

Стороною позивача документи, що складають кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий . Саме його було використано відповідачем для підписання кредитного договору 19.03.2024 року.

Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_1 належить їй, або що на час укладення спірних договорів вказаний засіб зв`язку нею втрачений, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Окрім того, даний номер телефону зазначений як контактний номер в шапці відзиву на позовну заяву, що підтверджує належність номеру телефону НОМЕР_1 відповідачу.

Відповідач підтвердила факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодилася на відповідні умови кредитування. Підтвердила той факт, що розуміє умови на яких укладається договір та чіткість умов укладання даного договору.

Також, відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку, а також не надано власного розрахунку спірної заборгованості.

На підтвердження вірності спірної заборгованості позивачем також надано до суду Картку субконто з детальним розрахунком заборгованості.

Правом подати заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень відповідач не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

19.03.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 у порядку визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено Кредитний договір (оферти) №19.03.2024-100000465.

Відповідно до змісту пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки позичальника (відповідача) та підтвердження позичальником (відповідачем) кредитного договору сторони погодили надання кредиту у розмірі 11000 грн. строком 62 днів з дати його надання. Сторони визначили періоди користування кредитом, а також підтвердили застосування процентної ставки "Економ" - фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 2 % за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно та процентної ставки "Стандарт" у розмірі 2,5 % за 1(один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ".

Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідні періоди. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Сторони також погодили графіки платежів.

Згідно визначеного графіку платежів, проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного/чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума Кредиту у розмірі 11000 грн. 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається Кредит. Дата повернення (виплати) кредиту - 19.05.2024 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши, шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, відповідачу кредитні кошти. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів через платіжний сервіс "LIQPAY" (id платежу: ), згідно якої вбачається, що дійсно на банківську картку, маска картки НОМЕР_2 , за договором №19.03.2024-100000465 перераховані грошові кошти у розмірі 11000 грн.

Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджуються наданим позивачем розрахунком, згідно якого загальний розмір заборгованості відповідача становить 27445 грн., з яких: 11000 грн. - заборгованості за основним боргом, 15345 грн. - заборгованість за процентами та 1100 грн. - заборгованість по неустойці.

Факт укладання кредитного договору №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 року та отримання кредиту в розмірі 11000 грн. відповідачем не заперечується.

Правильність нарахувань розміру заборгованості судом перевірена.

Доводи відповідача, що розрахунок заборгованості не містить інформацію про те, за який період виникла спірна заборгованість, а також, що в ньому не зазначено відсоткову ставку та відсутня інформація про щомісячну заборгованість за усіма складовими боргу, а тому не можливо з`ясувати правову природу усіх складових боргу та привильність їх розрахунку, спростовується самим кредитним договором та наявною в матеріалах справи довідкою субконто, згідно яких вбачається, що позивачем нарахування відсотків здійснювалося включно до 19.05.2024 року, що передбачено договором(кінцевий строк дії договору). Проценти розраховувалися шляхом множення суми (залишку суми) кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідні періоди, тобто у розмірі 2% протягом первинного періоду ( у перші 31 к.д.) та у розмірі 2,5% протягом чергового періоду ( наступні 31 к.д. з дня закінчення первинного періоду) за 1 (одинь) користування кредитом.

Після 19.05.2024 року (кінцевий строк дії договору) нарахування позивачем відсотків не здійснювалось, а розмір заборгованості не змінювався.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту, з введенням коду підтвердження Е788, який є одноразовим ідентифікатором та був надісланий на номер телефону відповідача НОМЕР_3 підписала кредитний договір. Вказаний номер телефону також вказаний відповідачем, як контактний номер телефону у відзиві на позовну заяву.

Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ч.1,2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом Украiни "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування".

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір, користуючись наданими їй кредитними коштами, та, достовірно знаючи про умови кредитування, порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена останньою добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірною.

Водночас, суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування за договором №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 року неустойку за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання з огляду на наступне.

Згідно зі ч.2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано неустойку за кожен день невиконання/ неналежного виконання зобов`язання. Крім того, наданий позивачем на усунення недоліків розрахунок заборгованості у виді картки субконто Контрагента, договори за 19.03.2024-02.05.2025 не містить обгрунтованого розрахунку неустойки, періоду, порядку його нарахування, а тому в стягненні такої вимоги слід відмовити.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 року в сумі 26345 грн.

Оскільки позов задоволено частково, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати слід розділи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2325,26 грн. (95,99%).

Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354,355 ЦПК,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №19.03.2024-100000465 від 19.03.2024 року у розмірі 26345 грн., судовий збір в розмірі 2325,26 грн., а всього: 28670 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят) гривень 25 копійок.

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", місце знаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ