Справа №464/4465/24 Головуючий у 1 інстанції:Тімченко О.В.
Провадження №22-ц/811/2574/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Тімченко О.В. від 23 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року цивільну справу №464/2946/24 передано на розгляд Голосіївському районному суду міста Києва.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Сихівського районного суду міста Львова

Зазначає, що із матеріалів справи встановлено, що позивач є учасником деліктних відносин із відшкодування шкоди, завданої смерті особи. Стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді. Вказує, що суд помилково вважає, що між позивачем та відповідачем відсутні відносини щодо відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а спір виник з приводу виплати страхового відшкодування. Вказане твердження, вважає помилковим, адже ОСОБА_2 звернулась із позовом про стягнення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої, а саме її доньки ОСОБА_3 . Звертає увагу, що вимога про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання є вимогою про відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи. Відтак, позивач є особою, яка має право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілої, відповідно є учасником деліктних відносин із відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, а не договірних правовідносин за договором страхування, про які зазначав суд.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 27,28, 31, 32, 258-260, 263,378 ЦПК України, ст.1 Закону України "Про страхування", ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,та передаючи справу за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва, виходив з того, що згідно з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача м. Київ, просп. Науки, 3. Суд дійшов до висновку, що спір виник з приводу виплати потерпілій стороні відповідачем передбаченого законом страхового відшкодування, останній виконує виключно договірне зобов`язання за договором страхування (страхові відносини). Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18.З урахуванням вищенаведених норм, фактичних обставин та спірних правовідносин, які виникли між сторонами, відсутні передбачені законом підстави для розгляду даної справи Сихівським районним судом м.Львова, відтак таку за правилами ЦПК України справу слід передати за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи та стягнення страхового відшкодування, в якому просила:

- стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання у розмірі 43 035 гривень 50 копійок;

- стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 3 651 гривня 39 копійок, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 392 гривні 43 копійки, інфляційні втрати у розмірі 460 гривень 35 копійок, в всього разом 4 504 гривні 17 копійок.

В обґрунтування позову зазначала, що 30 листопада 2022 року за адресою м.Львів, вул. Люблінська, 91 водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм, пішохід ОСОБА_3 померла у приміщенні лікарні. 28 лютого 2024 року постановою постановою старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП у Львівській області Рокошевського А.М. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000945 від 01 грудня 2022 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 22 березня 2024 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 92 071,00 грн., з проханням виплатити для доньки загиблої ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 80, 400, 00 грн та витрати на поховання у розмірі 11 671,00 грн. 01 квітня 2024 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомлено про прийняте рішення відповідно до якого розмір страхового відшкодування для ОСОБА_2 становить 40 200, 00 грн. за моральну шкоду (80 400, 00 грн./2 = 40 200, 00 грн.) та 5 835, 5 грн. на витрати на поховання (11 671, 00 грн./ 2 = 5 835, 5 грн.). Відтак загальний розмір страхового відшкодування склав 46 036, 50 грн. У позовній заяві зазначала, що з рішенням відповідача про зменшення розміру страхового відшкодування не погоджується, вважає його безпідставним та таким, що порушує права та законні інтереси позивача. Наголошувала на тому, що в даній справі наявне лише одне джерело підвищеної небезпеки автомобіль марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 та встановлено факт наїзду джерелом підвищеної небезпеки на загиблого пішохода. Також вказувала, що законодавцем не передбачено права страховика на власний розсуд зменшувати встановлений розмір страхового відшкодування. Щодо територіальної юрисдикції справи посилалася на те, що позови про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , що є територіальною юрисдикцією Сихівського районного суду міста Львова.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальним правилом територіальної підсудності, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина 2 статті 27 ЦПК України).

Однак, статтею 28 ЦПК України встановлено правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю.

Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача) вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Так, відповідно до частини 3 статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Предметом позову у цій справі є відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в результаті дорожньо-транспортної пригоди (деліктне зобов`язання).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Таким чином, між потерпілим та страховиком заподіювача шкоди виникають деліктні правовідносини, а не договірні, оскільки зміна суб`єкта зобов`язання не змінює його суть.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково дійшов висновку, що між сторонами виник спір щодо виплати страхового відшкодування на підставі договору страхування, на який розповсюджуються правила загальної територіальної підсудності.

При цьому посилання суду першої інстанції на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 752/22030/18 є помилковим, оскільки правовідносини у справах не є подібними.

Окрім цього, слід вказати і про те, що між сторонами договірних відносин не виникало, будь-який договір не укладався.

Також, оскільки зареєстрованим місцем проживання позивачки є АДРЕСА_1 , то дана справа підлягає розгляду на підставі частини 3 статті 28 ЦПК України Сихівським районним судом м. Львова.

Ураховуючи викладене, судом постановлено помилкову ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасування з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року скасувати, а справу направити до Сихівського районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 липня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра