Справа № 346/1053/22
Провадження № 22-ц/4808/1197/25
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

11 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Луганської В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 березня 2024 року під головуванням судді Беркещук Б.Б. у м. Коломия у справі за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та скасування запису про державну реєстрацію,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11 березня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Роз`яснено позивачу, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокатка Штуць Н.Г. 07.07.2025 через систему «Електронний суд» подала до Івано-Франківського апеляційного суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали.

Перевіривши матеріали скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 березня 2024 рокуслід відмовити з таких підстав.

У питанні наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України", заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia)).

Статтею 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, встановлення строків звернення до суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Встановлено, що повний текст оскаржуваної ухвали суду складено 11 березня 2024 року, а з апеляційною скаргою апелянт звернувся тільки 07.07.2025, відтак є підстави вважати, що апеляційна скарга подана апелянтом після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Обґрунтування апелянта щодо поновлення пропущеного строку у зв`язку з об`єктивними та поважними причинами, які не залежать від волі апелянта не вказують на випадки визначені в п. 1, 2 ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Колегія апеляційного суду не вбачає обставин, які вказують на виключні підстави для відкриття апеляційного провадження поза межами річного строку з дня складання повного тексту ухвали Коломийського міськрайонного суду від 11 березня 2024 року.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана зі спливом одного року з дня складення повного тексту ухвали, а наявність випадків за яких можливе відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, колегією суддів не встановлена, як і не встановлено виникнення обставин непереборної сили, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити відповідно до положень частини другої статті 358 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити представнику ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 11 березня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними і скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та скасування запису про державну реєстрацію.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Луганська