Провадження № 2-з/369/37/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бондар Богдани Євгеніївни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування (укладених протягом перебування у шлюбі) на ім`я ОСОБА_2 , визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя та подальшого його поділу між подружжям в рівних частках,

В С Т А Н О В И В:

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Богданою Євгеніївною подано до суду заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування (укладених протягом перебування у шлюбі) на ім`я ОСОБА_2 , визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя та подальшого його поділу між подружжям в рівних частках.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 21 січня 2012 року між Позивачкою ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_5 ) та Відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано Свідоцтво про шлюб, зроблено актовий запис №56. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_6 , про що Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано Свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 , зроблено актовий запис №3062.

Місце проживання дитини ОСОБА_6 визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була оформлена на відповідача у справі за час шлюбу. Та, за попередньою домовленістю сторін, що була ними досягнута під час оформлення договору дарування на Відповідача, в подальшому мала бути оформлена на єдину доньку для забезпечення останньої житлом.

Малолітня ОСОБА_6 навчається біля будинку в 4- Б класі в комунальному закладі ЗСО «Петропавлівський» з першого класу, відвідує поруч гуртки, має стале середовище спілкування, друзів, відвідує майданчики поруч з будинком.

16 квітня 2024 року відповідач у справі ОСОБА_2 , після знайомства та початку відносин з іншою жінкою, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Справа слухається у Києво-Святошинському районному суді Київської області, головуюча суддя Козак І.А., номер справи №369/6180/24.

20 грудня 2024 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про поділ майна, при цьому зазначивши виключно частину майна, не вказуючи за весь перелік, що був набутий подружжям за час шлюбу.

07 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з Пропозицією щодо вирішення справи про поділ майна та життя родини мирним шляхом. Відповідно до вказаної пропозиції, що була отримана відповідачем та повністю проігнорована останнім, заявник пропонувала оформити, як і було домовлено квартиру на доньку за адресою: АДРЕСА_1 ; залишити у власності заявника транспортний засіб Ford Fusion, 2014 року, обговорити умови утримання дитини на належному рівні до досягнення нею 18-ти років. При цьому, все інше нерухоме та рухоме майно, набуте сторонами в шлюбі, а саме сім квартир та нежитлові приміщення, та транспортний засіб AUDI Q7 залишити за чоловіком. Тобто, фактично заявник запропонувала відмову від належної їй частки майна у спільній сумісній власності на користь дитини аби забезпечити мирне врегулювання спору.

25 червня 2025 року на телефон заявника надійшов сканований лист, підписаний ОСОБА_8 . Лист-повідомлення про зміну власника квартири та звільнення житла в якому вона проживає разом з дитиною. Вказаним листом представник повідомила заявника про необхідність звільнення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій остання проживає з дитиною у зв`язку з даруванням вказаного майна батькові Відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , та на глибоке переконання представниці відсутності у дитини та у ОСОБА_1 , як дружини надалі проживати за вказаною адресою.

Вказані дії ОСОБА_2 , щодо відчуження майна на користь його батька ОСОБА_3 , на думку заявника, свідчать про намагання вивести майно з під можливого поділу подружжям, та містять всі ознаки фраудаторного правочину.

Заявник повідомила, що вона має намір подати до суду позовну заяву про визнання недійсними договорів дарування (укладених протягом перебування у шлюб) на ім`я ОСОБА_2 , визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя та подальшого його поділу між подружжям в рівних частках.

До переліку майна, що придбане у шлюбі та підлягає поділу включається: АДРЕСА_1 (в якій наразі проживає заявник та малолітня дитина), АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 Борщагівка, вул. Оксамитова, будинок 20, кв. 471, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, будинок 20, кв. 491, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, будинок 9а, кв. 209, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, будинок 9а, кв. 75, нежитлові приміщення: Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна та вул. Оксамитова, земельні ділянки та транспортний засіб з відшкодуванням вартості транспортного засобу AUDI Q7.

На підставі зазначеного, представник заявника просила суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та/або особам, які діють в їх інтересах здійснювати передачу квартири у користування (оренду, найм тощо) третім особам, в тому числі шляхом заборони вселення сторонніх осіб до вказаної квартири, та шляхом заборони виселення та/або вчинення будь-яких перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення судом рішення у справі та набрання ним законної сили.

- заборонити органам нотаріату, органам виконавчої служби, органам реєстраційної служби (реєстраторам) вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення судом рішення у справі та набрання ним законної сили.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною другою та четвертою ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Представник заявника в обґрунтування своєї заяви зазначила, що існує ризик істотного ускладнення майбутнього рішення суду, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняють дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 та малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка на думку заявниці є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та підлягає поділу між ними.

Так, ОСОБА_1 має намір подати до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування (укладених протягом перебування у шлюбі) на ім`я ОСОБА_2 , визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя та подальшого його поділу між подружжям в рівних частках.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на майно, в тому числі на квартиру, яка розташована за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , в якій на даний час проживають заявник ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, відповідно до Рішення Борщівської сільської ради Бучанського району Київської області від 30.07.2024 року «По визначення місяця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », сільська рада вирішила визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного та затвердженого 08.01.2025 року Службою у справах дітей Борщівської сільської ради Бучанського району Київської області, та Довідкою від 03.01.2025 року № 6, виданою виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Бучанського району Київської області (сільським головою Кудриком Олесем), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживають, але не зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Крім того суд враховує і положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог заявника як позивача у подальшому, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак суд прийшов до висновку, що заява представника заявника про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та/або особам, які діють в їх інтересах виселення та/або вчинення будь-яких перешкод у користуванні квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ухвалення судом рішення у справі та набрання ним законної сили.

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить запобігання ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час, власник майна не позбавляється можливості володіти та користуватися нерухомим майном.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали заяви не містять доводів та аргументів, яким чином даний вид забезпчеенян позову може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом задоволення іншої частини вимог заяви про забезпечення позову, оскільки на переконання суду, забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та/або особам, які діють в їх інтересах виселення та/або вчинення будь-яких перешкод у користуванні квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ухвалення судом рішення у справі та набрання ним законної сили, є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 4 ст. 142 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бондар Богдани Євгеніївни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування (укладених протягом перебування у шлюбі) на ім`я ОСОБА_2 , визнання вказаного майна спільним сумісним майном подружжя та подальшого його поділу між подружжям в рівних частках, задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та/або особам, які діють в їх інтересах, виселення та/або вчинення будь-яких перешкод у користуванні квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ухвалення судом рішення у справі та набрання ним законної сили.

В іншій частині відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 4 ст. 142 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовноїзаяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повна ухвала складена та підписана: 01.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко