ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5509/25 Номер провадження 22-ц/814/2731/25Головуючий у 1-й інстанції Михайлова І.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Чумак О.В при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Грицюка Артура Сергійовича на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, котра належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 накладенням арешту та заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, що належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ; накладенням арешту та заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101), що належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 має намір звертатися із позовом про оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мєдвєдєвої В.І. від 26.02.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 49/155 за ОСОБА_1 ; рішення державного реєстратора Сирота К.О. Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 21.10.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 27/155 за ОСОБА_3 ; рішення державного реєстратора Дмитренко Т.І. Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 31.05.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 49/155 за ОСОБА_1 ; а також визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом 20.06.2022 року.

Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 вказала, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2017 року у справі № 554/17125/14-ц про розподіл майна подружжя за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частину вказаної квартири. Зазначене судове рішення відповідно змінило розмір часток на земельну ділянку під житловим будинком. Предметом спору був договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 26.10.2012 року. Однак, у 2022 році на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року одним із відповідачів зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на частку земельної ділянки під житловим будинком, котра не відповідає законному розподілу часток відповідно до часток права власності на житловий будинок, інші відповідачі також зареєстрували свої частки, що в сукупності становить одне ціле. У такий спосіб ОСОБА_2 , як власника частки спірного житлового будинку та земельної ділянки, позбавили частки її нерухомості, хоча нею виготовлялася технічна документація на спірну земельну ділянку під житловим будинком, котра становить 49/155 частки земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_2 стало відомо, що у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Василенка В.А. планувалося посвідчення правочину договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, зареєстрованої у власності ОСОБА_5 , від імені якого діяв його батько ОСОБА_6 . Заявниця завадила укладенню такого договору.

ОСОБА_2 звернулася до Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради щодо отримання актуальної інформації про право власності та встановлення власників спірної земельної ділянки № :15:010:0098 та надала витяг від 14.04.2025 року № 422624360 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно із яким заявниці стало відомо, що у 2022 році співвласники зареєстрували право власності на земельну ділянку без урахування частки заявниці. Також, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.04.2025 року № :15:010:0098 та на земельну ділянку № :15:010:0083 площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, інформація про власників в сукупності їх часток становить одиницю, проте частка заявниці у власності на земельну ділянку відсутня.

Також, ОСОБА_2 зазначила, що на веб порталі «ДІМ РІА» опубліковано оголошення про продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , однак її, ОСОБА_2 , інші співвласники не повідомили про відчуження спірного житлового будинку, чим порушили вимоги закону про переважне право співвласника.

Таким чином, заявниця вважає, що відповідачі можуть розпорядитися своїми частками у праві спільної часткової власності та продати спірний житловий будинок та земельні ділянки, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду. Після пред`явлення позовної заяви можливе подальше відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, що в подальшому ускладнить ефективний захист порушеного права позивача.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження: квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта 101), що належить на праві приватної власності 2/3 частки ОСОБА_2 та 1/3 частки ОСОБА_3 ; земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ; земельної ділянки площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ;.

У задоволенні заяви в іншій частині було відмовлено.

З вказаною ухвалою не погодились представник ОСОБА_1 адвокат Грицюк А.С. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17.04.2025 року про забезпечення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того зазначає, заява ОСОБА_2 про забезпечення позову містить лише припущення позивача, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами по справі.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник відповідача ОСОБА_3 , інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково вищевказану заяву, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи зміст обставин та доводів викладених у поданій заяві, якими обґрунтовано суть порушень прав заявниці за захистом, яких вона має намір звертатися, суд прийшов до висновку, що при розгляді заяви про забезпечення позову знайшли підтвердження доводи позивача про наявність спірних правовідносин між сторонами у справі, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви частково та забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна до набрання законної сили судовим рішенням у справі.,

З таким висновком місцевого суду, колегія суддів погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Правилами ч. 1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема арешт та заборона вчиняти певні дії.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 18.10.2021 року у справі №910/7029/21 зазначив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Верховний суд у постанові від 29.09.2021 року у справі №638/5084/20 наголосив, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, що предметом спору є оскарження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , господарських будівель і споруд; а також на земельну ділянку площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) по АДРЕСА_1 . Відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та вказаних земельних ділянок, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, для житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) відповідачами може призвести до істотного ускладнення виконання можливого судового рішення та ефективного захисту, а також поновлення оспорюваних прав позивача.

Ураховуючи викладене та наданні зміст позовних вимог, їх підставу та предмет позову, суд вважає, що при розгляді заяви про забезпечення позову знайшли підтвердження доводи позивача про наявність спірних правовідносин між сторонами у справі, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви частково та забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна до набрання законної сили судовим рішенням у справі,

Вимога про заборону відчуження вищевказаного майна є співмірною із вказаними заявницею позовними вимогами, та такою, що відповідає засадам справедливості, розумності та може забезпечити ефективне поновлення прав позивача, у разі ухвалення відповідного судового рішення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача.

Той факт, що в подальшому вжиті судом заходи забезпечення позову були скасовані, а провадження у справі залишено без розгляду, не впливають на правомірність та обґрунтованість постановлення оскаржуваної ухвали, та не є підставою для її скасування.

Враховуючи вищевказані обставини, норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Грицюка Артура Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 16 липня 2025 року

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________________ О.І. Обідіна ____________________ О.В. Чумак