ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9704/24 Номер провадження 22-ц/814/1132/25Головуючий у 1-й інстанції Мельник Н.П. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Наріжної Діни Євгеніївни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 АТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 29.03.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 101, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 81944,82 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач належним чином зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2024 складає 103138,89 грн, з яких: 78758,71 грн - заборгованість за кредитом; 24,98 грн - заборгованість за процентами; 24355,20 грн заборгованість за комісією.

Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.11.2024 року позов Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 101 від 29.03.2021 на загальну суму 78783,69 грн, з якої заборгованість за кредитом становить 78758,71 грн та заборгованість за процентами 24,98 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1850,47 грн.

Рішення оскаржила відповідач, подавши апеляційну скаргу через свого представника, в доводах якої посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що районний суд залишив поза увагою те, що відповідно до матеріалів позовної заяви позивач зазначає, що 29.03.2021 ОСОБА_1 приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви №101 на приєднання до договору.

Проте з матеріалів справи вбачається, що заява №101 на приєднання до договору підписана відповідачем 26.03.2021 року, а не 29.03.2021 року, як зазначає позивач.

Відповідачу було надано споживчий кредит строком на 48 місяців у розмірі 81944 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківський рахунок. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99% та 0,01% річних розміру процентної ставки. Звертає увагу суду, що договір укладено 26.03.2021 року строком на 48 місяців, отже строк його дії завершується 26.03.2025 року.

Крім того, вказує, що позивач звертається з позовом 04.09.2024 року, при цьому, заборгованість яка виникла підрахована станом на 01.07.2024 року, проте у наданому Розрахунку заборгованості в графі «Розрахунок суми заборгованості по сумі кредиту за Кредитним договором» період нарахування такої заборгованості складає з 29.04.2021 року по 29.06.2025 року. Тобто підрахунок заборгованості здійснено наперед, за період, який виникне в майбутньому, що в підсумку впливає на загальний, сукупний розмір нарахованої заборгованості і є неправомірно нарахованим, адже Позивачем заявлено в матеріалах позову, що розрахунок здійснено станом лише на 01.07.2024 року.

Тому відповідач вважає, що наданий розрахунок суми заборгованості Відповідача за період з 29.07.2024 року по 29.06.2025 з визначеною загальною сумою заборгованості у розмірі 21042, 94 грн безпідставно взято до уваги та враховано судом першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.03.2021 ОСОБА_1 підписала заяву № 101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, чим підтвердила прийняття публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення цього договору.

Відповідно до пунктів 2 5 цієї заяви відповідачка приєдналась до зазначеного договору на отримання кредиту строком на 48 місяців у розмірі 81944,82 грн, із розміром процентної ставки - 0,01 % річних та розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1,99%.

Позивачем додано до матеріалів позовної заяви розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 101 станом на 01.07.2024 включно, відповідно до якого районним судом встановлено:

- згідно затвердженого графіку повернення суми кредиту на загальну суму 60901,88 грн за період із 29.04.2021 по 29.06.2024 фактично відповідачем погашено 3186,11 грн. Залишок непогашеної суми кредиту відповідно до графіку повернення суми кредиту становить 57715,77 грн;

- згідно затвердженого графіку повернення суми кредиту на загальну суму 21042,94 грн за період із 29.07.2024 по 29.06.2025 залишок непогашеної суми кредиту відповідно до графіку повернення суми кредиту становить 21042,94 грн.

Крім того, вбачається, що розрахунок суми заборгованості по процентам містить відомості про фактичну суму кредиту, якою користувалась відповідачка за період із 29.03.2021 по 29.07.2024 81944,82 грн, період фактичного нарахування процентів - 29.03.2021 по 30.06.2024, ставку процентів за користування кредитом 0,01 %, суму нарахованих процентів 8,04 %, залишок непогашених процентів 24,98 грн.

Розрахунок суми заборгованості по комісії містить відомості про затверджений графік повернення комісії на загальну суму 24355,20 грн за період із 29.04.2021 по 27.06.2024, з якої залишок непогашеної комісії становить 24355,20 грн.

Також, районним судом встановлено, що договір № 101 не містить конкретно визначеного переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані із обслуговуванням наданого відповідачці кредиту та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,99 %, а саме: 1630,70 грн щомісяця, та доказів погодження їх із ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , підписавши 26.03.2021 заяву № 101 та паспорт споживчого кредиту, була обізнана про розмір відсотків, процентної ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості та розмір штрафу за порушення зобов`язання, отже їй були відомі істотні умови договору. Заява та паспорт, що підписані відповідачкою, містять інформацію про умови кредитування, а саме: розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, процентів та штрафу за порушення зобов`язання.

З урахування зазначеного, суд дійшов висновку, що вимоги банку в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за отриманим кредитом станом на 01.07.2024 у розмірі 78758,71 грн (81944,82 грн отриманих коштів - 3186,11 грн погашеного боргу) та за процентами у розмірі 24,98 грн є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами по справі та підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд встановив, що положення п. 5 кредитного договору, укладеного 26.03.2021 між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі по 1630,69 грн є нікчемними, а тому позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що банком наведено невірний розрахунок, оскільки договір укладено 26.03.2025 року, а отже на думку відповідача строк дії договору завершується 26.03.2025 спростовуються матеріалами справи. Так, у заяві №101від 26.03.2025 року про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб сторони погодили платіжні періоди з 29.03.201 по 29.03.2025 року. Зазначена заява підписана відповідачем, що підтверджує її згоду з наведеними умовами кредитування.

Крім того, у апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що розрахунок заборгованості заявленої до стягнення здійснено позивачем наперед, за період, який виникне в майбутньому після подачі позовної заяви - з 29.07.2024 по 29.06.2025.

Вказані доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки із наданих банком розрахунків слідує, що заборгованість по сумі кредиту містить відомості про затверджений графік повернення кредиту за весь період дії кредитного договору з 29.04.2021 по 29.06.2025, та відображає суму, отриману відповідачем як тіло кредиту розбиту на рівні частини.

Розрахунок заборгованості по процентах наведений станом на 30.06.2024 року, тобто до подачі позову.

З наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів на власну користь та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Обставин, встановлених місцевим судом, у апеляційній скарзі не спростовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Наріжної Діни Євгеніївни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л.І. Пилипчук

О. В. Чумак