КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В.,Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Котвицького В.Л.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері, --

встановив:

1. Рух справи в суді першої інстанції.

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання матері.

Вимоги позову мотивовані тим, що вона є матір`ю ОСОБА_1 , яка не підтримує позивачку ані матеріально, ані морально, не допомагає з лікуванням, не бере участі у догляді за матір`ю.

Вказує, що у позивачки є ще одна донька - ОСОБА_3 , яка по мірі власних матеріальних можливостей взяла на себе тягар утримання позивачки добровільно. ОСОБА_3 уклала договір щодо догляду позивачки у пансіонаті для літніх людей, вартість якого складає 10 000,00 гривень на місяць.

Ураховуючи рівний обов`язок доньок щодо утримання матері, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 5 000,00 гривень щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви довічно.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Суд першої інстанції, закривши провадження у справі, виходив з того, що позивачка у справі померла, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача.

Не погодившись з постановленою ухвалою, відповідачкою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що справжнім ініціатором подання позовної заяви була не позивачка, а її старша дочка ? третя особа ОСОБА_3 , яка діяла від її імені без належного волевиявлення. Вона конфліктувала з матір`ю, самоусунулась від допомоги в старості, водночас активно втручалась у її життя задля власної вигоди ? зокрема, отримання майна й коштів матері після її смерті.

ОСОБА_3 перешкоджала зв`язку матері із скаржницею, незаконно змінила замки у квартирі, ізолювала матір у пансіонаті, позбавила її телефону, маніпулювала працівниками закладу, створювала штучні докази нібито ненадання допомоги та використовувала хворобливий стан матері для подання безпідставного позову.

Суд не дослідив надані відповідачкою докази, не врахував заяву про розгляд справи у загальному позовному провадженні, безпідставно застосував правила спрощеного розгляду. Суд першої інстанції не з`ясував того, що мати була фінансово самозабезпечена, оскільки отримувала пенсію у розмірі 5 000,00 гривень, якими фактично розпоряджалась ОСОБА_3 ..

Вказує, що справу розглянуто без повідомлення матері, що порушує статтю 190 ЦПК України. Мати дізналась про позов лише після надходження відзиву, невдовзі після чого раптово померла. ОСОБА_3 не повідомила суд про її смерть, сподіваючись отримати позитивне рішення.

Незважаючи на клопотання скаржниці про закриття провадження через відсутність предмета спору на підставі пункту 2 частини статті 255 ЦПК, суд закрив провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК, не з`ясувавши обставин і не дослідивши суть спору.

Посилається на порушення норм процесуального права, оскільки провадження у справі здійснювалось не складом Дарницького районного суду міста Києва під головуванням визначеного судді, а особисто, що є порушенням вимог, передбачених частиною 1 статті 34 ЦПК України, та невиконанням правил, установлених частиною 1 статті 259 ЦПК України.

Крім того, до матеріалів справи були долучені недопустимі та недостовірні докази від третьої особи, які подано з порушенням процесуальних вимог і які не мали зв`язку з позовом.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року про закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України через настання смерті позивачки визнати нечинною, скасувати її та прийняти постанову про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України за відсутності предмету спору.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

20 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 , на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги та їх необґрунтованість.

Вказує, що позивачка самостійно прийняла рішення про звернення до суду із позовом, на момент подання позовної заяви позивачка перебувала у стані, що дозволяв їх усвідомлювати свої дії, розуміла зміст позовної заяви, була з нею згодна та підписала її.

Доводи скаржниці про те, що позов подано ОСОБА_3 безпідставні.

Вказує, що ОСОБА_1 виявляла байдужість до потреб матері. Вказує, що у скаржниці ОСОБА_1 є двоє працюючих дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які протягом тривалого часу не проявляли жодного інтересу до життя позивачки, не телефонували їй та не відвідували.

Зазначає, що протягом останніх місяців із липня 2024 року ОСОБА_3 одноособово забезпечувала догляд за позивачкою, фінансувала її утримання, зокрема сплачувала перебування у пансіонаті "Грааль", а також інші необхідні потреби.

Вказує, що посилання скаржниці на те, що провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю спору є необґрунтованими.

Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

23 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли доповнення ОСОБА_3 до поданого відзиву. У поданих доповненнях зазначає, що з 31 липня 2012 року по 21 серпня 2012 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Упродовж цього періоду ОСОБА_3 регулярно відвідувала її, привозила необхідні медикаменти, їжу, одяг, підтримувала контакт з лікарем.

Сама ОСОБА_2 іноді говорила про свою образу на доньку, яка жодного разу не навідувалась у тяжкий для неї час, глибоко переживала відсутність будь-якої уваги та підтримки з боку ОСОБА_1

09 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли доповнення ОСОБА_3 до відзиву.

Зазначає про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 , яка не отримувала судову кореспонденцію, чим затягувала розгляд справи.

Просить зобов`язати суд першої інстанції або витребувати самостійно відомості про: дату фактичного надсилання та вручення позовної заяви відповідачці ОСОБА_1 ; підтвердження телефонних звернень з боку ОСОБА_3 до канцелярії судді Котвицької В.Л. ; можливість допису в судовому засіданні або надання пояснень секретарем судового засідання щодо того, коли саме позов був направлений відповідачці та які обставини відтермінували розгляд справи.

5. Позиція учасників справи.

20 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли клопотання ОСОБА_3 : про допит свідка ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою позивачки ОСОБА_2 ; про долучення до матеріалів справи USBнакопичувача, на якому містяться відеозаписи, що підтверджують систематичне відвідування ОСОБА_3 матері та її догляд під час перебування в пансіонаті для осіб похилого віку.

21 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло повідомлення (заява) ОСОБА_3 про те, що нею до органів прокуратури Дарницького району м. Києва подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Просить врахувати надану інформацію під час вирішення апеляційної скарги.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

22 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із хворобою.

Вирішуючи питання за клопотанням про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналіз статті 372 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду (див.: постанови Верховного Суду від 15 липня 2024 року у справі № 447/852/23, від 03 квітня 2025 року у справі №359/7536/23, від 19 березня 2025 року у справі № 450/678/21).

З огляду на наведене, відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки такі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

Установлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 5 000,00 гривень щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви довічно.

Згідно даних листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №344/33.2-80 від 07 березня 2024 року убачається, що за допомогою програмного забезпечення державного Реєстру актів цивільного стану громадян виявлено інформацію щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Актовий запис №836 від 24 лютого 2025 року, складений Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області. Дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 2 а.с. 123).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України (том 2 а.с. 125-126).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Із змісту апеляційної скарги убачається, що скаржниця не погоджується із підставами закриття провадження у справі, уважаючи, що провадження у справі має бути закрите на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підстави закриття провадження у справі наведені у статті 255 ЦПК України.

Зокрема, пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Пунктом 2 частини 1 вказаної статті визначено підставою для закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (пункту 2 частини 1 вказаної статті).

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У справі, що переглядається колегією суддів установлено, що предметом спору є стягнення аліментів на утримання матері.

Після відкриття провадження у справі, позивачка у справі померла, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується її учасниками.

Установивши, що після відкриття провадження у справі позивачка померла, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд першої обґрунтовано закрив провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України є безпідставними та такими, що відповідають нормам процесуального законодавства.

Щодо посилань скаржниці на порушення норм процесуального права, оскільки справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно пункту 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно частини 1 статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Аналіз наведених норм процесуального права дозволяє зробити висновок про можливість розгляду справи, предметом якої є стягнення аліментів, у порядку спрощеного позовного провадження, тому доводи скаржника в цій частині є такими, що суперечать положенням ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, у якому у пункті 1 прохальної частини просила суд розглядати справу у порядку спрощеного провадження, за результатом якого ухвалити рішення про відмову в позові повністю.

Отже, судом першої інстанції з дотриманням вищенаведених норм ЦПК зроблено правильний висновок про можливість розгляду цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Щодо посилання скаржниці про те, що ухвала постановлена не судом, а особисто суддею Котвицьким В.Л., колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Установлено, що оскаржувана ухвала постановлена одноособово суддею Котвицьким В.Л., який відповідно до частини 1 статті 34 ЦПК України діє від імені Дарницького районного суду міста Києва, тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Посилання скаржниці на порушення частини 1 статті 259 ЦПК України відповідно до якої суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, на увагу не заслуговують, оскільки за результатом розгляду справи постановлено ухвалу, якою закрито провадження у справі.

Інші обставини, викладені у апеляційній скарзі, за своєю суттю не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо закриття провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку із смертю позивачки та не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Колегія суддів не убачає підстав для задоволення поданих третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою позивачки ОСОБА_2 ; про долучення до матеріалів справи USB накопичувача, на якому містяться відеозаписи, що підтверджують систематичне відвідування ОСОБА_3 матері та її догляд під час перебування в пансіонаті для осіб похилого віку, оскільки такі не стосуються предмету апеляційного перегляду.

Так, предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі, тому заявлені ОСОБА_3 клопотання не впливають на підстави закриття провадження у справі.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова