Справа №466/2429/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

представника позивача Лозинського І.П.,

представниці відповідача Гринихи Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з коштів боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з коштів боржника. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові перебуває виконавче провадження № 71263248 з виконання виконавчого листа № 466/7616/16ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 24.01.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк»

заборгованості у розмірі 70 483,04 грн. та 1 378, 00 грн. судового збору. 05.10.2023 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осадець М.О. було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_2 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, в результаті чого було арештовано рахунок позивача закріплений за карткою для виплат № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «Державний ощадбанк України» для зарахування позивачу пенсії. Позивач зазначає, що оскільки з березня 2023 р. по теперішній час він не може отримувати належну йому пенсію, яка являється єдиним джерелом його існування, він не має можливості оплачувати борг, який має намір відшкодувати в повному обсязі. ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у виді пенсії на його рахунку для виплат, але отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. В лютому 2025 р. позивач звернувся зі скаргою-зверненням на ім`я АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» з проханням врегулювати питання шляхом отримання 20% пенсії щомісячно з його рахунку, як передбачено законодавством. ОСОБА_1 зазначив, що в березні 2025 р. отримав відповідь від АТ «Ощадбанк» № 11/5-1151/2025/с від 25.02.2025 р. про те, що з метою вирішення питання по суті мені необхідно звернутися до виконавця. Позивач стверджує, що відповіді від АТ КБ «Приватбанк», на день подачі позовної заяви до суду, на його скаргу-звернення не отримав. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити, скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осадець М. О. ВП № 71263248 від 05.10.2023 р. про арешт коштів боржника, видану на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова № 466/7616/16ц від 24.01.2023 року.

16.06.2025 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог у якій просить змінити постанову Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ ВП №71263248 від 05.10.2023 р. в частині: - накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: додавши - і крім пенсійних коштів та скасувати арешт на пенсійний рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.03.2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова.

09.05.2025 року позовна заява надійшла на адресу Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

03.06.2025 року представниця відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подала до суду відзив на позовну заяву.

10.06.2025 року представник третьої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» подав до суду письмові пояснення.

16.06.2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та заяву про зменшення позовних вимог.

23.06.2025 року представниця відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» подала до суду письмові заперечення на позовну заяву та заперечення щодо зменшення позовних вимог.

24.06.2025 року представник відповідача Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду письмові пояснення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог, просить позов задовольнити.

Представниця відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає такий безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що відповідно до укладеного договору № LVNYCC9EZC2225 від 02.09.2011 року ОСОБА_1 02.09.2011 року отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредиту, в серпні 2016 року, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 квітня 2017 року у справі №466/7616/16-ц, позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № LVNYCC9EZC2225 від 02 вересня 2011 року в розмірі 70483,04 грн. та 1378 грн. витрат по оплаті судового збору. 13 березня 2023 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71263248. Постановою від 05.10.2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що арешт накладений на рахунок в АТ «Державний ощадний банк України», на який ніби зараховується його пенсія, а отже, саме АТ «Державний ощадний банк України» покладений обов`язок визначити статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому. Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта ст. 59 Закону України Про виконавче провадження). ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів, що рахунок на який накладено арешт має статус спеціального режиму використання та статус коштів, на які накладено арешт - пенсія. Позивач зазначає назву позовної заяви про зняття арешту з коштів боржника, а по суті просить суд скасувати постанову про накладення арешту від 05.10.2023 року. Також, зазначає, що у разі незгоди з рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (в даному випадку з постановою про накладення арешту від 05.10.2023 року, винесеною головним державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осадець М.О.), позивач повинен був звернутись до суду, у 10-и денний строк, зі скаргою, яку слід розглядати за правилами розділу VIІ Цивільного процесуального кодексу України.

Представник відповідача Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду письмові пояснення у яких зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, розгляд справи здійснювати у його відсутності. Після звернення ОСОБА_1 до Суду із даним позовом, 30.05.2025 ОСОБА_3 повторно подано до примусового виконання виконавчий документ про стягнення боргу із ОСОБА_1 та 04.06.2025 відкрито ВП № 78230487. 04.06.2025 винесено постанову про арешт коштів боржника в межах ВП № 78230487. Боржник в праві звернутися із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, оскільки підстав для зняття арешту із коштів

боржника згідно Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Представник третьої особи Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, а саме боржником у виконавчому провадженні № 71263248 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова №466/7616/16-ц від 24.01.2023 про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором. Розділом 7 ЦПК України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень є окремою стадією цивільного судочинства. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Отже, процесуальним законом в даному випадку визначений спосіб юридичного захисту прав та інтересів боржника як сторони виконавчого провадження. Юридичний захист сторін виконавчого провадження при проведенні будь-яких виконавчих дій під час виконання судових рішень здійснюється в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а не в позовному провадженні. Тому визнання сторонами виконавчих проваджень протиправними дій щодо накладення арештів на майно та грошові кошти, примусового списання коштів з рахунків, тощо здійснюється у встановлений законом спосіб оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій, бездіяльності приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. В справі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 звертався у встановлений законом спосіб із скаргами на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень, накладення арештів на майно та/або грошові кошти, блокування рахунків, списання з них коштів, тощо. Слід відмітити, що в матеріалах справи відсутні інші належні докази відкриття позивачу окремого поточного рахунку для зарахування виключно пенсії. Навпаки відкритий позивачу рахунок визначений саме як поточний з видачею банківської платіжної картки та не належить до рахунків зі спеціальним режимом використання. Аналізуючи положення спеціального законодавства, що регулює виконавче провадження та правові висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20 слід вважати, що передусім саме приватний виконавець у виконавчому проваджені:- подає запити до відповідних установ про майно та доходи боржника, про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника;- - проводить перевірку майнового стану боржника; самостійно здійснює заходи для виявлення майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках боржника, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому;- перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника;- звертає стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про що виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, в якому отримує дохід боржник;- здійснює контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника. Такий же контроль виконується і підприємством, яке здійснює виплати боржнику;- знімає арешт з коштів, що складають заробітну плату, на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такі кошти, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» договору № LVNYCC9EZC2225 від 02.09.2011 року ОСОБА_1 02.09.2011 року отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В серпні 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шевченківського районного суду міста Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 06 квітня 2017 року у справі №466/7616/16-ц, позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № LVNYCC9EZC2225 від 02 вересня 2011 року в розмірі 70483,04 грн. та 1378 грн. витрат по оплаті судового збору.

13 березня 2023 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 71263248.

Постановою від 05.10.2023 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Осадець М.О. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках ОСОБА_2 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

В результаті винесення постанови державного виконавця від 05.10.2023 року накладено арешт на рахунок позивача закріплений за карткою для виплат № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «Державний ощадбанк України».

22.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у виді пенсії на його рахунку для виплат, але отримав відповідь про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

З листа Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.01.2025 року вбачається, що було розглянуто заяву ОСОБА_1 за вх. №446 від 22.01.2025 та повідомлено йому наступне. Проведеною перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебували наступні виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_1 :

ВП №46487781 із примусового виконання виконавчого листа №2/466/2048/14 виданого Шевченківським районним судом м. Львова 04.09.2014 про стягнення із ОСОБА_1 57367,87 грн. боргу на користь ОСОБА_3 25.12.2017 дане виконавче провадження завершено керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт на кошти боржника в межах даного виконавчого провадження не накладався та стягнення не проводилися.

ВП №57832804 із примусового виконання виконавчого листа №466/7616/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 16.10.2018 про стягнення із ОСОБА_1 боргу на суму 71861,04 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». 31.12.2020 дане виконавче провадження завершено керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт на кошти боржника в межах даного виконавчого провадження накладено згідно постанови державного виконавця від

31.12.2020. Стягнення не проводилися.

ВП №64906313 із примусового виконання (повторне пред`явлення) виконавчого листа №466/3716/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 04.09.2014 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 56 799,87 грн. боргу за договором

позики від 14.05.2009 року, а також 568,00 грн. судового збору, а всього 57367,87 грн. 22.03.2021 відкрито дане виконавче провадження. 22.03.2021 накладено арешт на майно та кошти боржника. 12.04.2021 направлено до виконання ГУ ПФУ у м. Києві постанову про звернення стягнення на дохід боржника. Стягнення проводилися із доходу боржника, останнє стягнення - 27.01.2023. Стягнення припинено ГУ ПФУ у м. Києві. Із доходу боржника в межах даного виконавчого провадження стягнено 7672,6 грн. 12.04.2024 дане виконавче провадження завершено керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», так як іншого доходу та майна боржника проведеною перевіркою майнового стану не виявлено, та стягнення із пенсії не проводяться на час дії воєнного стану на території України.

ВП № 71263248 із примусового виконання виконавчого листа №466/7616/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 70483,04 грн. та 1378 грн. судового збору. 13.03.2023 року відкрито дане виконавче провадження 13.03.2023 накладено арешт на майно та кошти боржника. 05.10.2023 потворно винесено та скеровано до виконання постанову про арешт коштів боржника. 29.04.2024 року дане виконавче провадження завершено керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Стягнення не проводилося, так як стягнення із пенсії не проводяться на час дії воєнного стану на території України.

Станом на 31.01.2025 підстави для зняття арешту із майна та коштів боржника відсутні. Так, відповідно до ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має

спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено

законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного

виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника),

необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат

виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за

придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного

товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром". державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерн' "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно- промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешт в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду Додатково повідомляємо, що вказані у скарзі відомості щодо припинення виплати пенсії державною виконавчою службою протягом шести місяців не є вірними, оскільки нарахування/припинення нарахувань пенсії громадянам здійснюється Пенсійним фондом України, а відтак, боржнику необхідно звернутися до відповідного органу. Та надано реквізити ОСОБА_1 для сплати боргу /а. с. 6-7/.

14.02.2025 року позивач звернувся зі скаргою-зверненням на ім`я АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» в якій просив з метою врегулювання даного питання, пропоную АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» погасити борг в розмірі 20% пенсії за період з березня 2023 р. по лютий 2025 р., а решту пенсії негайно повернути мені в будь-яке відділення АТ КБ «Приватбанк» чи АТ

«Державний Ощадбанк України» у м. Львові. АТ КБ «Приватбанк» негайно зняти арешт шляхом відкликання виконавчого листа у ВП 71263248 від Шевченківського ВДВС у м. Львові та отримувати 20 % пенсії щомісячно з мого рахунку, як передбачено законодавством / а. с. 8-9/.

З листа АТ «Державний Ощадбанк України» від 25.02.2025 року №11/5-11/1191/2025/с вбачається, що було розглянуто звернення ОСОБА_1 від 14.02.2025, яке 20.02.2025 надійшло на адресу банку та повідомлено наступне. Банк у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, зокрема Законом України "Про банки і банківську діяльність", нормативно-правовими актами Національного банку України. Арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Таким чином, на рахунки відкриті на Ваше ім`я накладено арешт на підставі постанови про арешт коштів боржника ВП №71263248 від 05.10.2023 р., виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до п.80 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022р. № 163 кошти, арештовані на рахунку платника, забороняється використовувати до надходження платіжної інструкції стягувана за тим

документом про арешт коштів, для забезпечення виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством України документів про зняття арешту з коштів. Відповідно до пункту 84 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.07.2022 р. №163, зі змінами та доповненнями, надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту з коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі. Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про зняття арешту коштів у паперовій формі, який доставлено до надавача платіжних послуг платника самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), адвокатом, слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або який надійшов рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, слідчий, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила документ про арешт коштів, у порядку, визначеному в його внутрішніх документах. Станом на поточний час, постанови про зняття арешту з коштів / постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника для здійснення видаткових операцій / платіжні інструкції до банку не надходило. Враховуючи наведене, з метою вирішення питання по суті рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до виконавця /а. с. 10/.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ст. 48 Закону України Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до норм ст. 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач зазначає, що арешт накладений на рахунок в АТ «Державний ощадний банк України», на який ніби то зараховується його пенсія, таким чином саме АТ «Державний ощадний банк України» покладений обов`язок визначити статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому. Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта ст. 59 Закону України Про виконавче провадження).

Такі правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20) та від 24 лютого 2021 року у справі №756/1927/15-ц (провадження №61-14725св20).

Окрім цього, згідно з висновком Верховного Суду в справі № 756/1927/16-ц викладеним у постанові від 03.02.2021 року, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Відповідно до положень частини 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України встановлена вимога щодо допустимості доказів, на які посилаються сторони.

Положеннями частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

За змістом п.7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 вказаного Закону встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, вживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів (п. 9.4. Інструкції НБУ №22).

Відповідно до абз. 1 - 2 п. 73 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Національного банку України за № 163 від 29.07.2022 року Надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідно з постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі документ про арешт коштів). Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі. на банки покладено обов`язок накладати арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами банку, за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту.

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою правління НБУ від 11.09.2017 № 89 визначено, що рахунок 2620 (ознака АП) належить до групи 262: кошти на вимогу фізичних осіб з призначенням рахунку: облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. Слід відмітити, що в матеріалах справи відсутні інші належні докази відкриття Позивачу окремого поточного рахунку для зарахування виключно пенсії. Навпаки відкритий Позивачу рахунок визначений саме як поточний з видачею банківської платіжної картки та не належить до рахунків зі спеціальним режимом використання.

Аналізуючи положення спеціального законодавства, що регулює виконавче провадження та правові висновки, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20 слід вважати, що передусім саме приватний виконавець у виконавчому проваджені:- подає запити до відповідних установ про майно та доходи боржника, про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника;- - проводить перевірку майнового стану боржника; самостійно здійснює заходи для виявлення майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках боржника, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому;- перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника;- звертає стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про що виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, в якому отримує дохід боржник;- здійснює контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника. Такий же контроль виконується і підприємством, яке здійснює виплати боржнику;- знімає арешт з коштів, що складають заробітну плату, на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такі кошти, тощо.

Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначає заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1, 2 48 Закону про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Отже, порядок здійснення виконавчого провадження, зокрема накладення арешту на кошти боржника визначається не змістом правовідносин між банком та боржником, а положеннями спеціального законодавства, що регулює таке провадження та процедури і обсяги стягнення боргу у виконавчому провадженні (п. 85 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022, справа № 756/8815/20).

У постанові від 13.03.2019 у справі №344/8982/17 Верховний суд зазначив, що скасовуючи постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника, що перебувають на рахунку, суди попередніх інстанцій не урахували, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, а є поточним, призначеним для зберігання коштів та здійснення будь яких розрахунково-касових операцій, в тому числі для виплати заробітної плати/ пенсії, а відтак дійшли помилкового висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови державного виконавця.

Позивачем но матеріалів справи не долучено доказів того, що рахунок на який накладено арешт має статус спеціального режиму використання та статус коштів, на які накладено арешт - пенсія.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, у разі незгоди з рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби позивач повинен був звернутись до суду, у 10-и денний строк, зі скаргою, яку слід розглядати за правилами розділу VIІ Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав, у даному випадку ОСОБА_1 повинен був звернутися до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність виконавця, як учасник виконавчого провадження, а не з позовною заявою, оскільки в даному випадку виконується рішення Шевченківського районного суду м. Львова. Крім того, суду не надано доказів того, що державним виконавцем було арешт накладено саме на пенсійний рахунок із спеціальним режимом, та що ОСОБА_1 звертався до суду з скаргою на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 61, 19, 169, 208, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з коштів боржника відмовити за безпідставністю.

Повний текст судового рішення проголошено 14.07.2025 року о 16 год. 00 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р. Юрків.