ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/267/22 Номер провадження 22-ц/814/1848/25Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д. Ю. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інтайм Фінанс», ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович про витребування майна з незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, в якому, після зміни та уточнення позовних вимог, остаточно просили:

-витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на користь позивача ОСОБА_2 ;

-відновити становище, яке існувало до порушення їх права власності , шляхом приведення права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у стан, що існував до державної реєстрації набуття права власності ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53416446 від 02.08.2020, винесеного Доценком А.М., приватним нотаріусом Кременчуцького міського (наразі - районного) нотаріального округу Полтавської області, а саме: шляхом державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.3021 Джуринською Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстраційним № 216, та державної реєстрації набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру із зазначенням незмінними дати і часу державної реєстрації набуття ОСОБА_2 права власності на зазначене нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08 серпня 2007 року Куцом С.М., приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області за реєстр. № 6816.

Вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

З метою придбання квартири між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» 08.08.2007 було укладено кредитний договорі №4/PVN3-08-07 на суму 23000 доларів США.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 08.08.2007 між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку спірну квартиру.

В подальшому, 10.10.2019 між банком та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги №3407, на підставі якого товариство, як новий іпотекодержатель, в позасудовому порядку звернуло стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором.

02.08.2020 за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» було проведено державну реєстрацію на нерухоме майно, а згідно договору купівлі-продажу від 04.03.2021 спірна квартира була продано ОСОБА_1 .

Зазначені дії іпотекодержателя були оскаржені до суду і прийнятою Верховним Судом постановою від 23 серпня 2023 року залишено без змін рішення Комсомольського міського суду від 15 вересня 2021 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2020, винесеного приватним нотаріусом Доценком А.М. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та скасовано у державному реєстрі запис прав на нерухоме майно за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс».

Враховуючи вибуття квартири поза їх волею, позивачі в порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України звернулися до суду з вимогою про витребування квартири у набувача ОСОБА_1 .

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд встановив порушення права позивачів на мирне володіння належної їм квартири, яке підлягає відновленню шляхом витребування останньої у добросовісного набувача ОСОБА_1 , який при цьому не позбавлений права на захист своїх інтересів у спосіб пред`явлення позову до продавця майна.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірну оцінку зібраних по справі доказів, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

З посиланням на практику Верховного Суду вказує, що він, як добросовісний набувач, не може відповідати за порушення інших осіб, допущених при продажу майна, це є для нього надмірним тягарем, оскільки квартиру він прибав для власного проживання.

Вважає помилковим висновок суду щодо відсутності волевиявлення позивача ОСОБА_2 при відчуженні майна, оскільки останній укладаючи іпотечний договір погодився, що в разі порушення ним кредитного договору кредитор набуває право власності на майно або має право на його продаж на власний розсуд.

Позивачами судове рішення не оскаржувалось.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення останньої.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.08.2007 між ОСОБА_2 та філією «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 4/PVN3-08-07, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в сумі 23000 доларів США строком до 07.08.2027 на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

В цей же день, 08.08.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Куцом С.М., зареєстрований в реєстрі за № 6816 та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.09.2008. Відповідно до умов договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_2 та Філією «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» 08.08.2007 було укладено договір іпотеки № 4/PVNZ3-08-07, який посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області Куцом С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 6816.

Відповідно до п. 1 вказаного договору іпотеки ОСОБА_2 передав у заставу (іпотеку) філії «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» вищевказану квартиру

Договір купівлі - продажу квартири від 08.08.2007 було укладено під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі.

Згідно договору про відступлення прав вимоги до боржників 10.10.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс», останнє набуло право вимоги до боржника за кредитним договором № 4/PVN3-08-07 укладеним між ОСОБА_2 та банком.

В подальшому, ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» як новий іпотекодержатель за договором іпотеки № 4/PVNZ3-08-07 29.07.2020 звернуло стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором, а приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценком А.М. 02.08.2020 проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

04.03.2021 між ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Джуринською Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 216.

Зазначені дії товариства були предметом судового оскарження зв`язку з пред`явленням ОСОБА_2 позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності і про скасування запису в державному реєстрі.

Рішенням Комсомольського міського суду від 15.09.2021, яке набрало законної сили 23.08.2023 визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та скасовано запис у державному реєстрі речових прав на вищезазначену квартиру за ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс».

Заявляючи вимогу про витребування квартири з незаконного володіння нового власника ОСОБА_1 , позивачі посилались на положення ст.ст. 387, 388 ЦК України, застосування яких до спірних правовідносин є ефективним способом захисту їх права власності на вибуле не з їхньої волі нерухоме майно.

Задовольняючи в цій частині позовні вимоги, суд встановив вибуття квартири з володіння позивачів поза їх волею та добросовісність набуття відповідачем права власності на останню. Разом з цим, вказав на необхідність застосування принципу пропорційності легітимної мети втручанню у зв`язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість заявлених в порядку ст.ст. 387, 388 ЦК України позовних вимог та повернув нерухоме майно титульному власнику ОСОБА_2 , вказавши при цьому на право звернення ОСОБА_1 з позовом про повернення коштів до продавця.

Перевіривши матеріали справи та заслухавши учасника судового засідання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до загальних положень ст. 387 ЦК України власник наділений правом витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правила ч. 1 ст. 388 ЦК України( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Стаття 300 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до ст. 346 цього Кодексу).

У своїй усталеній практиці, Верховний Суд неодноразово наголошував, що з`ясування питання добросовісності/недобросовісності набувача є визначальним як для застосування положень статей 387, 388 ЦКУ, так і для визначення критерію «пропорційності» втручання у право власності набувача майна.

Згідно висновків Верховного Суду викладених в постанові від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц, виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до ст. 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Так, у своїй постанові від 02.08.2023 у справі № 308/8629/19 Верховний Суд вкотре висловився щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача в разі порушення законодавства іншими особами та вказав, що при розгляді справи про застосування положень ст. 388 ЦК України в поєднанні з положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «…суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, як про це зазначала раніше Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням». Такими обставинами можуть бути, зокрема:

підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем,

порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи,

спрямованість волевиявлення учасників правовідносин;

їхні фактичні наміри щодо цього майна тощо.

З огляду на вищенаведене, касаційний суд дійшов висновку, що добросовісний набувач не може нести відповідальність через порушення третіх осіб, які були вчинені в межах процедур, призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

Матеріалами справи доводиться, що після переходу права вимоги за кредитним договором, договором іпотеки, укладеними між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 до ТОВ «ФК «Інтайм фінанс», в жовтні 2019 року, остання, як новий іпотекодержатель, звернула стягнення на предмет іпотеки та зареєструвала право власності на спірне майно 02.08.2020. Державна реєстрація була проведена приватним нотаріусом Доценком А.М., індексний номер 53416446.

В подальшому, між новим іпотекодержателем та ОСОБА_1 04.03.2021 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Вказаний договір був оплатним і новим власником було сплачено за договором 122100 грн.

Рішення Комсомольського міського суду від 15.09.2021, яке набрало законної сили 23.08.2023 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Інтайм фінанс» на квартиру АДРЕСА_1 , жодним чином не свідчить про недобросовісність набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру, про що вірно зазначив місцевий суд, оскільки на час придбання квартири він не знав і не міг знати про відсутність права в товариства на продаж квартири.

Позивачами не заперечується той факт, що вони з березня 2021 року були обізнані про заміну кредитора за кредитним договором і при цьому не вчинили жодних дій щодо погашення перед новим кредитором існуючої заборгованості по кредиту, яка залишається не погашеною і на даний час.

Вірно встановивши в цій частині фактичні обставини по справі, суд дійшов правильного висновку про добросовісність поведінки ОСОБА_1 під час набуття спірного майна, а відтак останній є добросовісним набувачем спірної квартири.

З вказаним висновком суду погодились і позивачі, які не оскаржили рішення в цій частині.

Оцінюючи обставини набуття відповідачем, як добросовісним набувачем, спірної квартири, необхідно брати до уваги те, що останню він набув за оплатним договором, сплативши як покупець реальну ціну, при укладенні договору купівлі-продажу користувався офіційними відомостями про належність майна товариству, тобто проявив достатню обачливість, сам договір був посвідчений у визначений законом спосіб.

При цьому, заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що витребування в нього як у особи похилого віку придбаної за оплатним договором однокімнатної квартири, яку він придбав для власного проживання, буде являтись надмірним тягарем, зважаючи, що на даний час він є пенсіонером і інших джерел доходу не має.

Таким чином, витребування спірного майна від ОСОБА_1 не призведе до забезпечення справедливого балансу між захистом прав позивачів та врахування прав відповідача, як добросовісного набувача, та не буде свідчими про дотримання засад верховенства права та розумності, що має бути забезпеченим у демократичному суспільстві.

У постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року в справі № 2-4352/11, від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, сформульовано висновок про те, що конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Вказані висновки Верховного Суду, викладені при розгляді справ подібної категорії не були повною мірою враховані судом першої інстанції, який дійшов помилкового висновку про наявність достатніх правових підстав для витребування майна у добросовісного набувача, що є підставою для скасування рішення в цій частині, з ухваленням нового рішенням про відмову в задоволенні зазначеної вимоги.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, у відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, з позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь апелянта ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі апеляційної скарги по 744,30 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч.1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року в частині позовних вимог про витребування з незаконного володіння нерухомого майна скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інтайм Фінанс», ОСОБА_1 про витребування майна з незаконного володіння.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 744,30 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Ю.В. Дряниця Г.Л. Карпушин