Провадження №: 2/336/1088/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Прохорової А.О.,

представника позивача Прохода І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в загальному порядку за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів зі спадкоємців боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Прохода І.В. звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовної заяви посилалась на те, що 25 вересня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено заяву про приєднання N?94630/200716 до Договору комплексного банківського обслуговування обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі ДКБО)

Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу Боржник беззастережно приєднався до ДКБО в редакції яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет - сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

На виконання умов Договору, Банк надав Боржнику платіжну картку, ПІН-конверт» до неї та встановив кредитний ліміт у сумі 27 600,00 грн.

У зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору, станом на 11.11.2024 року наявна заборгованість у сумі 25924,73 грн., яка складається: заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Боржник помер.

Банк звернувся з заявою від 26.08.2021 N?107.20/2-2216/ до П?ятої запорізької державної нотаріальної контори.

Листом від 16.09.2021 N?2208/01-16 нотаріальна контора повідомила Банк про направлення вимоги кредитора за належністю, а саме приватному нотаріусу Нарохі О.В.

У жовтні 2021 АТ «Ощадбанк» звернувся до приватного нотаріуса з запитом від 08.10.2021 N?107.20/2-2565/66650/2021-07/вих про надання інформації щодо спадкоємців та оформлення ними спадщини.

У червні 2022 року АТ «Ощадбанк» повторно звернувся до приватного нотаріуса з запитом від 24.06.2022 N?107.20/2-779 про надання інформації щодо спадкоємців та оформлення ними спадщини.

Листом від 17.07.2022 N?198/02-14 приватний нотаріус повідомив Банк про реєстрацію претензії кредитора, але на дату подання позову заборгованість не погашена. Спадкоємцями боржника є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З урахуванням викладено позичач просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями боржника ОСОБА_4 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість, яка виникла у зв`язку з невиконанням спадкодавцем ОСОБА_4 умов кредитного договору і становм на 11.11.2024 року становить 25924,73 грн, з яких заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2024 матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2025 витребувано у нотаріуса копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

26.12.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на недотримання кредитором передбачених статтею 1281 ЦК строків пред`явлення вимог, а саме у зв`язку з тим, що про смерть боржника банку стало відомо 08.04.2021 року, а з вимогою до нотаріуса банк звернувся лише 05.07.2022 року, тобто з пропуском шестимісячного строку від дня коли дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини.

18.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду і занесенням ухвали до протоколу судового засідання.

18.06.2025 року представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявилась, причини неявки не повідомила, будь яких заяв клопотань нею не подано.

Встановлені судом обставини.

25 вересня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено заяву про приєднання N?94630/200716 до Договору комплексного банківського обслуговування обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі ДКБО) ( а.с.5-6).

Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням платіжного засобу Боржник беззастережно приєднався до ДКБО в редакції яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет - сторінці Банку та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

На виконання умов Договору, Банк надав Боржнику платіжну картку, ПІН-конверт» до неї та встановив кредитний ліміт у сумі 27 600,00 грн (а.с.20).

Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, у зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору, станом на 11.11.2024 року наявна заборгованість у сумі 25924,73 грн., яка складається: заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн. ( а.с.20-22)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Щевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро)(а.с. 7) .

Згідно матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , 30.01.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Норохи О.В. з заявами про прийняття спадщини (а.с.108-109).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з часток квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.108)

Не маючи інформації про спадкоємців, місце відкриття спадкової справи, про прийняття спадщини та одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, АТ «Державний ощадний банк України» 26.08.2021 року звернувся до Пятої запорізької державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_4 (а.с.111).

16.09.2021 року вимога банку була направлена державним нотаріусом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотарільного округу Нарохи О.В. за місцем зберігання спадкової справи (а.с.111) та отримана нотаріусом 05.07.2022 року (а.с.117).

Ногрмативне обґрунтування.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України).

Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

Висновки суду.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 18/21 від 30.01.2021 року спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. на підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Про наявність спадкової справи банк дізнався 08.04.2021 року, про що зазначено у вимозі банку та пред`явив вимогу до спадкоємців боржника 26.08.2021 року, тобто в шестимісячний строк від дня коли дізнався про відкриття спадщини.

Отже, доводи відповідача про пропуск строку кредитором на пред`явлення вимоги до спадкоємців не знайшли свого підтвердження.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 доказів щодо повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини та їх наміри задовольнити вимоги кредитора спадкодавця не надали, такі у матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду Українивід 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 вказано про застосування доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). У цій справі Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вказала на те, що в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що кредитор своєчасно скористався своїм правом заявити про вимогу до спадкоємця через нотаріуса щодо кредитного договору, з огляду на дату, коли йому стало відомо про смерть позичальника.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

Доводити вартість спадкового майна повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця (постанови ВС від 18 вересня 2019 року у справі N 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі N 496/4363/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі N 2609/30529/12, від 06 березня 2024 року у справі N 317/4108/18).

До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (постанови Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 336/437/21, від 20 березня 2024 року у справі № 128/839/19).

Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ «Державний ощадний банк України» вказував про наявність заборгованості за кредитним договором N?94630/200716 від 25.09.2019 року у розмірі 25924,73 грн., яка складається: заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн

З огляду на необхідність встановлення розміру заборгованості станом на день смерті боржника ОСОБА_4 (тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 ), убачається, що згідно довідці-розрахунку заборгованості за кредитним договором №94630/200716 та виписки по рахунку заборгованість на вказану дату становить 25924,73 грн., яка складається: заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн. Нарахуванням банком процентів, штрафів, пені, після смерті боржника, судом не встановлено.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. підлягають стягнення з відповідачів.

Керуючись 16, 202, 207, 625, 1046,1047, 1049, 1281, 1282 ЦК України, ст. 19, 76-82, 141, 258, 259,280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів зі спадкоємців боржника задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість, яка виникла у зв`язку з невиконанням спадкодавцем ОСОБА_4 умов кредитного договору N?94630/200716 від 25.09.2019 року і станом на 08.01.2021 року, яка становить 25924,73 грн. та складається: заборгованість за основним боргом 24659,91 грн.; проценти за користування кредитом 1264,82 грн. в межах вартості майна одержавного в спадщину кожним.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 1514,00 грн. з кожного.

Інформація щодо учасників справи:

1)Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» , юридична адреса: м. Запоріжжя, пр.-т Соборний,48;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

3) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 02.07.2025

Суддя: О.А. Савеленко

02.07.25