Справа № 465/7496/24
Провадження 2/465/1169/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Баран О.І.,

за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Салашник Г.І.,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

24 вересня 2024 року (вх.№27277/24) позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21.02.2004 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис № 282.

Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові. Подружжя не може відновити взаєморозуміння та відновити сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.10.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін (а.с. 14-15).

31 січня 2025 (вх.№ЕП632/25) на адресу Франківського районного суду м. Львова, через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти розірвання шлюбу. Вказав, що завжди дбав про сім`ю, побудував будинок, де вони разом продовжують проживати із дружиною та дітьми, продовжують вести спільне господарство. Окрім цього, подружжя разом їздить на відпочинок. Зазначив що з початком війни активно займається волонтерством. Звернення із указаною позовною заявою для відповідача виявилось несподіванкою. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні. Крім цього, подружжя прожило в шлюбі двадцять років, має двох дітей, розлад у сім`ї носить тимчасовий характер, тож відповідач впевнений у спроможності налагодити сімейні відносини з дружиною (а.с. 25-27).

Судові засідання призначались неодноразово, зокрема: 25.11.2024, 27.12.2024, 06.02.2025, 04.03.2025, 04.04.2025, 02.06.2025, 07.07.2025 та 25.07.2025.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.04.2025 явку позивача в судове засідання, призначене на 02.06.2025, визнано обов`язковою (а.с. 46-48).

Крім цього, судове засідання, призначене на 07.07.2025 відкладено до 25.07.2025, для забезпечення явки відповідача.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Позивач у вступному слові зазначила про те, що відповідач у минулому допустив зраду її із її подругою. З цього часу сімейні відносини безумовно погіршились, однак саме вона, зважаючи на тривалість сімейних відносин, наявність спільних дітей та житла, намагалась пробачити чоловіка. Однак її зусиль виявилось недостатньо. Зміни були незворотними, а чоловік остаточно відвернувся та став байдужим до її почуттів, бажань. Чоловік більше не бажає її чути, тому вона фактично давно є зрадженою, самотньою та зневіреною. У результаті стан здоров`я позивача погіршився і навіть тоді вона не відчувала підтримки чоловіка. Тому позивач прагне остаточно упорядкувати сімейні відносини без ілюзорних сподівань та примарних надій на порятунок сімейних відносин.

Відповідач у вступному слові заперечив проти розірвання шлюбу, хоча не заперечив факту зради. Крім цього, зазначив про те що у його зраді та погіршенні сімейних відносин винні інші особи, а також і позивач.

Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 21.02.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець міста Львова та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка міста Львова, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.02.2004, про що зроблено актовий запис №282 (а.с. 2).

Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 2240 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис № 4854 (а.с. 5, 6).

Частиною 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.

Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020.

Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка скаржиться на погіршення стану її здоров`я. Подружжя фактично не готове чути одне одного і не готове іти на взаємні поступки, в результаті у судовому засіданні подружжя вдалось до взаємних звинувачень.

Зважаючи на обставини справи судові засідання призначалися неодноразово. При цьому, позов поданий у вересні 2024 року, проте з того часу подружжя не примирилося, не налагодило свої сімейні відносини. За результатом судового розгляду позивач наполягає на розірванні шлюбу і не бажає чути відповідача, а відповідач хоча й заперечує проти розірвання шлюбу, проте не демонструє готовності чути позивача. Тому суд, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову дійшов висновку про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач під час розгляду справи про бажання відновити своє дошлюбне прізвище суду не повідомляла.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.

Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 3).

Керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, ЦПК України ст. 56, 104, 105, 110-113 СК України, суд -,

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21.02.2004 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено актовий запис № 282.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повний текст рішення складено 28.07.2025.

Суддя: Баран О.І.