ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5482/25 Справа № 205/757/24 Суддя у 1-й інстанції - Бізяєва Н. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Воронка Віталія Васильовича на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію належної позивачу частки у спільному майні подружжя у розмірі 1/2 вартості відчуженого спільного майна у сумі 334 820,00 грн., а також стягнути понесені судові витрати у розмірі 8 348,20 грн.

Позов мотивовано тим, що із 23 вересня 2011 року по 10 липня 2021 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року шлюб розірвано. З червня 2020 року вона з відповідачем проживала окремо, шлюбні стосунки припинені. Під час перебування у шлюбі сторони придбали транспортні засоби мотоцикл Honda Steed 1994 року випуску, фургон Volkswagen Transporter 2014 року випуску. Вказані транспортні засоби були оформлені на відповідача, що підтверджується відповіддю територіального сервісного центра МВС №1242 від 24 листопада 2023 року на адвокатський запит. Згоди про добровільний поділ спірного майна між сторонами після припинення шлюбних відносин не досягнуто. Разом з тим, у подальшому стало відомо про те, що відповідач на власний розсуд, без згоди позивача відчужив указані транспортні засоби.

Згідно відомостей, які зазначені у листі ТСЦ МВС в Дніпропетровській області №1242 №31/4-1242 94-аз від 24 листопада 2023 року, 05 лютого 2019 року за відповідачем було зареєстровано мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску, vin- НОМЕР_1 , об`єм - 583 см3, який 25 березня 2021 року було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 .. Як зазначено у цьому ж листі ТСЦ МВС №1242, 09.10.2018 року за відповідачем було зареєстровано фургон VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, vin- НОМЕР_2 , об`єм - 1968 см3, який 25 березня 2021 року було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 .

Згідно відповіді судового експерта Пилипенка О.С. від 12 листопада 2023 року №333С23 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, HONDA STEED 1994 рокув., об`єм двигуна 583 см. 3, становить 59 820,00 грн. Згідно відповіді судового експерта Пилипенка О.С. від 20.12.2023 року №365С23 на запит про середню ринкову ціну транспортного засобу, середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу, який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм двигуна - 1984, становить 609 820,00 грн. Таким чином, враховуючи, що позивач претендує на стягнення компенсації в розмірі 1/2 подружньої частки відчуженого спільного майна, ціна позову становить 334 820 грн. ((59 820,00 грн.+609 820,00 грн.):2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , грошову компенсацію належної позивачу частки у спільному майні подружжя у розмірі 1/2 вартості відчуженого спільного майна у сумі 334 820 грн. 00 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що спірний автомобіль та мотоцикл, є спільною сумісною власністю сторін, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки в транспортнмх засобах підлягають задоволенню та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску та мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, у розмірі 334 820,00 грн., що відповідає половині дійсної (ринкової) вартості подібних транспортних засобів на час розгляду справи та є гарантією справедливої сатисфакції позивача у зв`язку з припиненням його права на спільне майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 23 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації акітв цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблений актовий запис №1193 та рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року, справа №205/2326/2021, шлюб між ними був розірваний. Рішенням також встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з червня 2020 року (а.с. 12).

09 жовтня 2018 року під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за ОСОБА_1 був зареєстрований автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, vin- НОМЕР_2 , об`єм - 1968 см3, який 25 березня 2021 року було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 (а.с. 14).

05 лютого 2019 року під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за ОСОБА_1 був зареєстрований мотоцикл марки HONDA STEED 1994 року випуску, vin- НОМЕР_1 , об`єм - 583 см3, який 25 березня 2021 року було відчужено і перереєстровано на нового власника, фізичну особу ОСОБА_3 .

Згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу №333С23 від 12 листопада 2023 року, складений судовим експертом Пилипенко О.С. на замовлення ОСОБА_2 , середньо ринкова вартість колісного транспортного засобу HONDA STEED 1994 року випуску, об`єм - 583 см3, вид палива- бензин, становить 59 820,00 грн. (а.с. 15).

Згідно довідки про середньоринкову вартість транспортного засобу №365С23 від 20 грудня 2023 року, складений судовим експертом Пилипенко О.С. на замовлення ОСОБА_2 , про середньо ринкову вартість колісного транспортного засобу марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм - 1968 см3, зазначено: середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу, який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску, об`єм - 1984 см3, вид палива бензин, складає 609 820,00 грн. (а.с. 16).

Сторони не подавали доказів про суму грошових коштів витрачених на придбання автомобіля та мотоцикла, а відповідачем не долучався договір купівлі-продажу автомбіля та мотоцикла.

Відповідач ОСОБА_1 надає Договір позики про отримання грошей в борг від ОСОБА_4 (рідна бабуся) 21 червня 2018 року в сумі 35 000,00 доларів США, на придбання автомобіля та мотоцикла, отриману суму та проценти зобов`язався повернути 21 червня 2028 року (а.с. 60).

Позивач ОСОБА_2 надає докази того, що вона працювала після укладення шлюбу із ОСОБА_1 , зокрема копію трудової книжки ОСОБА_2 .

Спірний автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску, ОСОБА_1 відчужив відповідно 09.10.2018 року та 05 лютого 2019 року гроку ОСОБА_3 , тобто після припинення сімейних відносин, розірвання шлюбу.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, має такі ідентифікуючі ознаки: 2014 рік випуску, об`єм двигуна 1968 см.куб., вид палива дизель, vin- НОМЕР_2 , Мотоцикл HONDA STEED 1994 рокув., має індефікуючи ознаки наступні: об`єм двигуна 583 см. 3, що підтверджується інформаційною довідкою Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області №1242 від 24 листопада 2023 року (а.с. 14).

На підтвердження дійсної (ринкової) вартості, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску, ОСОБА_2 надала суду довідку про визначення середньоринкової вартості майна, складену 20 грудня 2023 року оцінювачем ОСОБА_5 на запит ОСОБА_2 , згідно з якою середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу який був у використанні, VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1984 см3, вид палива бензин, становить 609 820,00 грн. (а.с. 17)

На підтвердження дійсної (ринкової) вартості, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, ОСОБА_2 надала суду довідку про визначення середньоринкової вартості майна, складену 12 листопада 2023 року оцінювачем ОСОБА_5 на запит ОСОБА_2 , згідно з якою середня по Україні ціна продажу аналогічного транспортного засобу який був у використанні, HONDA STEED 1994 року випуску, об`єм двигуна 583 см3, вид палива бензин, становить 59 820,00 грн. (а.с. 15).

З вказаної вище довідки про визначення середньоринкової вартості майна вбачається, що вона складена судовим експертом Пилипенко О.С., який має Свідоцтво №1062 від 27 листопада 2006 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Станом на час розгляду справи, судовий експерт ОСОБА_5 внесений до реєстру атестованих експертів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний автомобіль та мотоцикл, є спільною сумісною власністю сторін, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки в транспортнмх засобах підлягають задоволенню та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 частини вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2014 року випуску та мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску, у розмірі 334 820,00 грн., що відповідає половині дійсної (ринкової) вартості подібних транспортних засобів на час розгляду справи та є гарантією справедливої сатисфакції позивача у зв`язку з припиненням його права на спільне майно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (див. зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).

Разом з цим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 264/2232/19 зробив висновок, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує".

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску є об`єктом спільного майна подружжя. Зазначав, що автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикл HONDA STEED 1994 року випуску були придбані особисто відповідачем за грошові кошти отримані особисто ним в борг у відповідності до договору позики від 21 червня 2018 року, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки презумпція спільності права власності сторін спору на майно, яке набуте ними в період шлюбу, відповідачем у даній справі не спростована.

Доводи апеляційної скарги про те, що вирішуючи питання про вартість автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2014 року випуску та мотоцикла HONDA STEED 1994 року випуску суд першої інстанції в своєму рішенні не врахував дійсної їх вартості, оскільки визначення середньоринкової вартості майна, оцінювачем ОСОБА_5 було здійснено на транспортні засоби з іншими характеристиками, що на його думку є суттєвою обставиною, яка може впливати на вартість транспортного палива, колегія суддів відхиляє, оскільки своєї оцінки відповідачем надано не було, як і не було заявлено клопотань про призначення судом судової автотоварознавчої експертизи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно стягнуті витрати у зв`язку з проведенням експертизи, колегія суддів вважає безпідставними.

Вірно встановивши, що посилання відповідача на те, що спірні автомобілі були придбані хоча і за час шлюбу, однак за належні йому особисті кошти, нібито отримані за договором позики, не є достатнім доказом сплати відповідачем особистих коштів за придбане у шлюбі майно, адже належних і допустимих доказів придбання спірного майна саме за ці кошти відповідачем надано не було, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги. З вказаним висновком погоджується й апеляційний суд.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Воронка Віталія Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 22 липня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова