КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8834/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуособи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Івахою Олегом Івановичем на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Максі Капітал Груп» до публічного акціонерного товариства «сбербанк росії», публічного акціонерного товариства нафтова компанія «роснєфть», акціонерного товариства «російський міжнародний банк», товариства з обмеженою відповідальністю «моноліт-центр», товариства з обмеженою відповідальністю «сокол», акціонерного товариства «сибірський лікеро-горілчаний завод», акціонерного товариства «руст росія», акціонерного товариства «южноуральський арматурно-ізоляторний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГА-65», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «банк ВТБ», акціонерного товариства «КДВ», товариства з обмеженою відповідальністю «бєлгородські гранульовані корма», акціонерного товариства «акціонерний банк «росія» про відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ «Максі Капітал Груп» звернулось до Печерського районного суду міста Києва із вказаною позовною заявою.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів: публічного акціонерного товариства «сбербанк росії», публічного акціонерного товариства нафтова компанія «роснєфть», акціонерного товариства «російський міжнародний банк», товариства з обмеженою відповідальністю «моноліт-центр», товариства з обмеженою відповідальністю «сокол», акціонерного товариства «сибірський лікеро-горілчаний завод», акціонерного товариства «руст росія», акціонерного товариства «южноуральський арматурно-ізоляторний завод», товариства з обмеженою відповідальністю «ВІГА-65», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «банк ВТБ», акціонерного товариства «КДВ», товариства з обмеженою відповідальністю «бєлгородські гранульовані корма», акціонерного товариства «акціонерний банк «росія» на користь ТОВ «Максі Капітал Груп» збитки у розмірі 41 010 921,91 доларів США, а саме: реальні збитки у розмірі 37 470 921,91 доларів США та упущену вигоду у розмірі 3 540 000,00 доларів США.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

До Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарг ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, в якій вона просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Максі Капітал Груп» збитків у розмірі 41 010 921,91 доларів США, а саме: реальні збитки у розмірі 37 470 921,91 доларів США та упущену вигоду у розмірі 3 540 000,00 доларів США, із закриттям провадження у справі у цій частині.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 помер задовго до дня відкриття провадження у справі і на момент смерті не мав статусу учасника справи, а тому суд першої інстанції був зобов`язаний закрити цю справу в частині стягнення збитків з ОСОБА_2 .

Відзиви апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

Від позивача ТОВ «Максі Капітал Груп» надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що у разі встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який є співвідповідачем у справі, до звернення з позовною заявою, позивач не заперечує щодо закриття провадження в частині вимог щодо нього.

У судовому засіданні в апеляційному суді взяв участь представник апелянтки ОСОБА_1 адвокат Івах О.І., який підтримав апеляційну скаргу, просила задовольнити її з викладених підстав. Представник ТОВ «Максі Капітал Груп» адвокат Щербак Є.М., який не заперечував щодо закриття провадження в частині вимог щодо ОСОБА_2 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позов у цій справі позивач ТОВ «Максі Капітал Груп» пред`явив позов до ряду відповідачів, зокрема, до ОСОБА_2 у листопаді 2024 року.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у цій справі.

Також встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 2, а.с. 127), тобто, задовго до звернення ТОВ «Максі Капітал Груп» до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України).

З аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступники у справу залучаються тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (стаття 46 чинного ЦПК України).

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дає підстави дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Аналіз вказаних норм процесуального права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Норма статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі - спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16, у постанові від 18 грудня 2019 року у справі №127/328/17, у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 203/201/19.

Вказаний висновок узгоджується також з постановою Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року по справі №473/1433/18.

Таким чином, суд першої інстанції, відкривши провадження у справі до померлої особи, мав його закрити на підставі саме пункту 1 статті 255 ЦПК України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню із закриттям провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 відповідно до пункту 1 статті 255 ЦПК України, позаяк справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому апеляційному перегляду в межах даного провадження не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуособи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Івахою Олегом Івановичем задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати. Закрити провадження у справі в цій частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 08 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома