РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року в сумі 55230,79 грн, понесених судових витрат в сумі 3028,00 грн та витрат на надання правової допомоги у сумі 16000 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 491017889, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 19171,52 грн, зі сплатою процентів.

ТОВ «Альфа-Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

17.05.2021 року між ТОВ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, відповідно до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Вердикт Капітал» у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

28.02.2023 року було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».

17.10.2024 ухвалою суду провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 61).

Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності (а.с. 3).

Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулось на адресу суду із відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.66-67, 68).

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.01.2020 року між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту № 491017889, відповідно до умов якої ОСОБА_1 запропонувала банку надати їй кредит готівкою в сумі 19171,52 грн, процентна ставка за користування кредитними коштами 39,90% річних, строк кредиту 60 місяців (а.с. 4).

Підписанням оферти ОСОБА_1 беззаперечно підтвердила, що вона попередньо ознайомилась у письмовій формі з усією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення про отримання кредиту та з інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про споживче кредитування», нормативними актами НБУ.

Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк" ОСОБА_1 також підписала 11.01.2020 (а. с. 5 на звороті).

За умовами кредитного договору АТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит в сумі 19171,52 грн, що підтверджується меморіальним ордером №1671876 від 13.01.2020 (а.с. 6 на звороті), а також випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с.7-15).

Таким чином, судом встановлено, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти з умовою сплати відсотків за користування кредитом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

17.05.2021 року між ТОВ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого ТОВ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 19-21), що підтверджується реєстром боржників (а.с. 22-23).

У свою чергу, відповідно до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Вердикт Капітал» у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 25-27), що підтверджується реєстром боржників (а.с. 29-31).

Відповідно до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» у тому числі, за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020, що укладеним між ТОВ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 (а.с. 33-35), що підтверджується реєстром боржників (а.с. 37-38).

28.02.2023 року було підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с. 36).

Відповідач порушила свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви утворилася заборгованість в сумі 55230,79 грн, з яких: 19171,52 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 22896,24 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 12763,03 грн - заборгованість за процентами згідно кредитного договору, 400 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться(роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Одним із видів договорів є договір приєднання, яким, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим, Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 641 ЦК України, про позицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Згідно положень ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній невказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що відповідає положенням ст. 1055 ЦК України.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено статтею 530 ЦК України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Кредитним договором було передбачено сплату боржником суми кредиту за основною заборгованістю, суми заборгованості за нарахованими процентами та пені.

Відтак, відповідно до розрахунків заборгованості (звор. стор. а.с. 15, а.с. 17-18) заборгованість за відсотками станом на день повернення кредиту, а саме 13.01.2023 року становить 22896,24 грн, отже підлягає стягненню. У стягненні з боржника 12763,03 грн заборгованості за процентами згідно кредитного договору суд відмовляє, оскільки така заборгованість нарахована поза межами строку дії кредитного договору.

З огляду на вимоги вище зазначених норм закону та умови договору, враховуючи встановлені судом обставини та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги «Коллект центр» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року в сумі 55230,79 грн з яких: 19171,52 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 22896,24 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 12763,03 грн - заборгованість за процентами згідно кредитного договору, 400 грн - заборгованість за пенею та/або штрафами є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року (а.с. 43-44), заявкою про надання юридичної допомоги № 523 від 05.07.2024 року (а.с. 47), витягом з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року (а.с. 48).

Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених у витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає зменшенню з 16000,00 грн до 3000,00 грн.

Оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2306,42 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 491017889 від 11.01.2020 року в сумі 42067,76 грн з яких: 19171,52 грн - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 22896,24 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір в сумі 2306,42 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місце знаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс, 306; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса останнього місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення складено та підписано 23.07.2025

Суддя О. М. Дубовік