справа № 439/151/25
провадження № 2-др/439/5/25
4 липня 2025 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Рахімової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Скорик І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Броди заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» - адвоката Софіщенка Вадима Аркадійовича про ухвалення додаткового рішення,
23.05.2025 до суду надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» - адвоката Софіщенка Вадима Аркадійовича про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі № 439/151/25 про стягнення з ОСОБА_1 понесені судові витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що Бродівським районний судом Львівської області 29.04.2025 ухвалено рішення у цивільній справі № 439/151/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено. Позивач скористався послугами професійної правничої допомоги, уклавши договір про надання юридичної допомоги від 04.01.2023, відповідно до якого сторони погодили вартість юридичної допомоги та визначили, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт про надання юридичної допомоги. Таким чином, після ухвалення рішення сторонами складено відповідний акт, який представник позивача надає до суду у визначений законом строк.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява з проханням провести розгляд справи за його відсутності, інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою сторін.
Дослідивши заяву та матеріали справи, суд встановив наступні обставини приходить до таких висновків.
29.04.2025 ухвалено рішення у цивільній справі № 439/151/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Просто Мані» заборгованість за договором № 27-05-21-01-27/5461_LV надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту від 27.05.2021 року у розмірі 100 864, 15 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Просто Мані» 3028,00 грн. судового збору.
Під час винесення рішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу не вирішувалось.
У позовній заяві представник позивача навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого, зокрема, складання позовної заяви - 10 000 грн.
Відповідно до копії Договору № 18 про надання юридичної допомоги від 04.01.2023, наданої представником позивача до позову, сторони домовились про наступну вартість юридичної допомоги: складання позовної заяви - 10 000 грн (п.4.2 Договору). За результатами надання юридичної допомоги складається Акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість (п.4.4 Договору).
Згідно Акту від 15.05.2025 наданих послуг до Договору № 18 про надання юридичної допомоги від 04.01.2023, за вказаним Договором надано юридичну допомогу на суму 10 000 грн.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (ч. 2 ст. 16 ЦПК України).
Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У разі недотримання вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не скористався правом надати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, стороною документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку, що зазначені заявником витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн не є завищеними, є реальним та розумним, а відтак підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України суд,-
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Просто мані» - адвоката Софіщенка Вадима Аркадійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя О.В. Рахімова