ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5904/25 Справа № 212/9264/24 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року, постановлену суддею Колочко О.В.в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

18 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «СК «ВУСО» (далі-Відповідач-1, Страхова компанія), ОСОБА_2 (далі-Відповідач-2), у якому просив суд стягнути з Відповідача-1 завдану йому матеріальну шкоду (залишок по сумі страхового відшкодування) в розмірі 50 303,47 грн; з Відповідача-2 завдану йому матеріальну шкоду (різниця між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку) в розмірі 64 921,60 грн; стягнути з Відповідача-2 моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП в розмірі 10 000 грн; стягнути з відповідачів пропорційно витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн, судовий збір в розмірі 1 252,25 грн, залишок витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 2 982,41 грн, загалом 14 234,66 грн.

14 березня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО», в обґрунтування клопотання зазначено, що 24.01.2025 Страховою компанією перераховано грошові кошти у якості доплати страхового відшкодування у розмірі 31 449,53 грн. Також, просила вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мартинової Н.Ю. про закриття провадження.

Закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Роз`яснено позивачу, що у зв`язку з закриттям провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» оскаржило ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, просить змінити ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року в редакції постанови апеляційного суду. В решті ухвалу залишити без змін.

При цьому, скаржник зазначає, що в мотивувальній частині ухвали суд стягнув з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 500,90 грн. судового збору, 4 000 грн витрат на правничу допомогу та 2 600 грн витрат за проведення експертизи, що разом складає 7 100,90 грн. Звертає увагу на те, що в резолютивній частині ухвали судом не наведено висновків із зазначенням розподілу судових витрат, що визначені у мотивувальній частині судового рішення.

Представник відповідача 1 зазначає, що у даному випадку застосуванню підлягає норма ч.5 ст.142 ЦПК України, згідно якої, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Натомість права позивача на заявлення вимог про компенсацію здійснених ним судових витрат у цьому випадку цією нормою не передбачено.

Окрім того, представник скаржника вказує на те, що судом першої інстанції невірно розраховано розмір стягнутих судових витрат та здійснено вихід за межі позовних вимог.

Зазначає, що при зверненні до суду з позовом, ціна позовних вимог в частині ПрАТ «ВУСО» складала 50 303,47 грн. Вказує, що після відкриття провадження у справі ПрАТ «ВУСО» було здійснено доплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 31 499,53 грн. Різницю у розмірі 18 803,94 грн страховою компанією компенсовано не було. Позивач відмовився від цих позовних вимог 18.02.2025.

Зважаючи на принцип пропорційності, яким не до кінця керувався суд першої інстанції розмір судових витрат розраховується наступним чином:при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір 1 252,25 грн., страхова компанія сплатила 31 499,53 грн, отже розмір судового збору становить 314,49 грн та оскільки від суми 18 803,94 позивач відмовився, тому судовий збір у цій частині 188,03 грн повинен нести позивач. За проведення експертного висновку позивач просив стягнути 2 982,41 грн, але суд у цій частині вийшов за межі позовних вимог і здійснив розрахунок з загальної вартості експертного дослідження в розмірі 6 500 грн, мотивуючи це тим, що ОСОБА_2 в досудовому порядку відшкодував позивачу частину цих витрат. Розмір витрат за експертне дослідження розраховується із заявленої позивачем суми до обох відповідачів, пропорційно до доплаченого страхового відшкодування і складає 749,01 грн (31 449,53х2982,41/125225). Витрати на правничу допомогу повинні становити 2 500,78 грн (31 449,4000/50303,47).

Також скаржник звертає увагу на те, що відповідач-1 подавав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що сума 10 000,00 грн є явно завищеною та не співмірною із заявленими до ПрАТ «ВУСО» позовними вимогами на суму 50 303,47 грн, враховуючи, що від частини позовних вимог на суму 18 803,94 грн позивач відмовився. Вказує, що позовна заява в частині вимог до Страховика сформована на 4-х сторінках, з яких три, це нормативно-правове обґрунтування. За доплачені Страховиком 31 499,53 грн, суд мотивував стягнення 7 100 грн, що складає 22% задоволених вимог, тому розмір витрати на правничу допомогу підлягав суттєвому зменшенню та подальшому пропорційному розподілу.

Зазначає, що попередній розмір судових витрат на момент направлення апеляційної скарги, які відповідач поніс та очікує понести із розглядом справи в апеляційному суді складає 6 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «ВУСО», представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мартинова Н.Ю., просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2025 залишити без змін та стягнути з ПрАТ «ВУСО» на користь позивача судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, думку представника позивача Мартинову Н.Ю., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги Відповідача-1, просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача-1 підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено у судовому засіданні після відкриття провадження у справі та закриття підготовчого провадження відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 31 449,53 грн, виходячи із розрахунку, наведеного у письмових поясненнях від 27.01.2025 (а.с. 160-163, 184).

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі в частині вимог до Відповідача-1, виходив з того, що ПрАТ «СК «ВУСО», здійснивши доплату страхового відшкодування, з розміром якого погодився позивач, врегулював це питання, і в цій частині позову відсутній предмет спору, а тому в цій частині справа підлягає закриттю.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі щодо вимог до Відповідача-1 не оскаржується і у цій частині не переглядається.

Рішення суду оскаржується в частині вирішення питання по розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги в частині стягнення судових витрат з Відповідача 1, виходив з того, що позивачем при подачі позову, ціна якого до відповідача-1 становила 50 303,47 грн, що становить 40 % від загальної ціни позову - 125225 грн., тому з останнього слід стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі пропорційному задоволеній до Відповідача-1 суми позову, а саме: 500,90 грн судового збору, 4000 грн витрат на правничу допомогу, 2 600 грн витрати на проведення експертизи, загалом у розмірі 7100,90 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення з Відповідача 1 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не погоджується з визначеними судом до стягнення сумами цих витрат, оскільки судом невірно розраховано відсоток задоволених позовних вимог заявлених до Страховика, з огляду на таке.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного,

а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як встановлено у судовому засіданні після відкриття провадження у справі та закриття підготовчого провадження відповідач ПрАТ «СК «ВУСО» здійснило перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 31 449,53 грн, виходячи із розрахунку, наведеного у письмових поясненнях від 27.01.2025, у зв`язку з чим представником позивача 14 березня 2025 року і було подано клопотання про закриття провадження у справі до Відповідача-1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 50 303,47 грн. (а.с.190-193).

Як зазначалось вище позивачем до ПрАТ «СК «ВУСО» була заявлена майнова вимога на загальну суму 50 303,47 грн., при цьому після здійснення Страховиком доплати 27.01.2025 страхового відшкодування на суму 31 449,53 грн, 18.02.2025 стороною позивача було подана заява про зменшення позовних вимог, а вже 14.03.2025 про закриття провадження щодо заявлених до ПрАТ «СК «ВУСО» позовних вимог у розмірі 50 303,47 грн., тобто позивач відмовився від частини позовних вимог, які складають 18 550,47 грн., а відтак вимоги позивача задоволені на 25%, а не на 40%, як вважав суд, відповідно розрахунку 31 449,53/125225*100=25%.

Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надавало АО «Приват юрист» на підставі Договору про надання правничої допомоги №01/08/24 від 01.08.2024 та Ордеру АЕ № 1304391 від 06.09.2024 (а.с. 50-51,59).

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг, АО «Приват юрист» були надані юридичні послуги з надання правничої допомоги у досудовому врегулюванню по спричиненому ДТП на суму 3 000 грн. (а.с. 53), які були сплачені позивачем згідно з квитанцією №01 від 01.08.2024 (а.с. 54).

Також, згідно Акту прийому-передачі наданих послуг, АО «Приват юрист» були надані юридичні послуги з підготовки та подання позовної заяви на суму 10 000 грн. (а.с. 52), які були сплачені позивачем згідно з квитанцією № 02 від 29.08.2024 (а.с. 55).

Відповідно до вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно положень ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 1252,25 грн. судового збору, відповідно 25% від цієї суми складає 313,06 грн.; з 10 000 грн. заявлених вимог на правничу допомогу 25% складає 2500 грн., при цьому за експертне дослідження позивачем було сплачено 6 500 грн., однак як встановлено судом 3517,59 грн. було сплачено Відповідачем-2 ОСОБА_2 , залишок складає 2 982,41 грн. та 25% від цієї суми складає 745,60 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, стягнутих з Відповідача-1, а саме зменшенню підлягає визначена судом сума судового збору - з 500,90 грн. до 313,06 грн.; витрати на правничу допомогу з 4 000 грн до 2 500 грн, витрати на проведення експертного дослідження з 2 600 грн до 745,60 грн, відповідно зменшенню підлягає і загальний розмір судових витрат, з 7 100,90 грн до 3 558,66 грн.

В решті ухвала суду першої інстанції відповідає нормам процесуального і матеріального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року змінити, зменшивши суми судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача ОСОБА_1 , а саме: судового збору з 500,90 грн. до 313,06 грн.; витрати на правничу допомогу з 4000,00 грн. до 2 500,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження з 2 600,00 грн. до 745,60 грн., відповідно зменшивши загальний розмір судових витрат з 7 100,90 грн до 3 558,66 грн.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 03 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: