Головуючий суддя
в суді І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/107/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

07 липня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_2 (не з`явилась),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 до Ржищівського міського суду Київської області через систему Електронний суд надійшла вказана вище позовна заяваАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" (далі- АТ "А-БАНК").

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_2 08.11.2023, будучи клієнтом Банку, уклала з Банком кредитний договір № А440СТ41, щодо надання останній кредиту в розмірі 15 000 грн. строком на 12 місяців (тобто до 07.11.2024 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно. Кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ "А-БАНК" свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, тому станом на 05.04.2025 має заборгованість у розмірі 22 746 грн 43 коп., з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 746 грн 43 коп. - заборгованість за відсотками.

Вказуючи на те, що позичальник порушив вимоги договору позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629., 1050, 1054 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № А440СТ41 від 08.11.2023 у розмірі 22 746 грн 43 коп, станом на 05.04.2025, з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 746 грн 43 коп. - заборгованість за відсотками, та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09.04.2025 відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 22.05.2025 розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, заявивши у позовній заяві, а також долучивши до матеріалів справи клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримував, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 7, 45).

Відповідачка ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримала, рекомендовані листи з повідомленнями про вручення поштових відправлень, що надіслані на адресу місця реєстрації, яка збігається із адресою місця проживання відповідачки, що вказана у позовній заяві, повернулись на адресу суду без вручення адресату з приміткою листоноші: "за закінченням терміну зберігання". У судове засідання відповідачка не з`явилась двічі поспіль, хоча про дату, час та місце розгляду справи додатково повідомлялась через оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки не повідомляла, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов у встановлений судом строк, та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Отже суд вирішив розглядати справу в порядку, передбаченому ст.ст. 280-284 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що між сторонами 08.05.2023 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "А-БАНК" (а.с.9). Також між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою "Швидка готівка", який підписано позичальником за допомогою простого електронного підпису, шляхом підтвердження дзвінком 08.11.2023 (а.с. 10-11). 08.11.2023 позичальником за допомогою простого електронного підпису підписано заяву про надання послуги "Швидка готівка" № А440СТ41 від 08.11.2023 (а.с.12-14, 15)

Згідно з наданим банком розрахунком, ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором № А440СТ41 від 08.11.2023, яка станом на 05.04.2025 складає 22 746 грн 43 коп, з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7746 грн 43 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.16).

Згідно з меморіальним ордером № TR.33665153.25119.70556 від 08.11.2023, ОСОБА_2 отримала кредитні кошти 08.11.2023 у розмірі 15 000 грн відповідно до договору № А440СТ41 від 08.11.2023 (а.с. 17).

Згідно з випискою по кредиту заборгованості ОСОБА_2 за договором №А440СТ41 за період з 08.11.2023 - 04.04.2025, становить 22 746 грн 43 коп. (а.с. 18-19).

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, шляхом підписання власноручно відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 08.05.2025 (а.с.9). Підписанням анкети-заяви позичальник підтвердив, що перед укладенням договору йому була надана вся необхідна інформація, він ознайомлений з умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 08.11.2023 позичальником за допомогою простого електронного підпису підписано заяву про надання послуги "Швидка готівка" № А440СТ41 від 08.11.2023 (а.с.12-14, 15). Після чого, за допомогою простого електронного підпису, шляхом підтвердження дзвінком 08.11.2025 підписано паспорт споживчого кредиту за програмою "Швидка готівка" (а.с.10-11). Судом взято до уваги, що паспорт споживчого кредиту відповідає формі та змісту, визначеного для них додатком 1 Закону України "Про споживче кредитування".

За таких обставин, з огляду досягнення домовленості між сторонами щодо умов та розміру сплати відсотків за користування кредитом, вимоги АТ "А-БАНК" в цій частині ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитом, станом на 05.04.2025 у розмірі 22 746 грн 43 коп, з яких: 15 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 7 746 грн 43 коп. - заборгованість за відсотками.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, виписка по кредиту може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Такі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Як встановлено судом, банком надано належний доказ щодо заборгованості відповідача - згідно із розрахунком заборгованості за договором № 440СТ41 від 08.11.2023 (а.с.16), ОСОБА_2 отримала кредитні кошти 08.11.2023 у розмірі 15 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером (а.с.17).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Банку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №942 від 05.04.2025 про сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 203, 205, 207, 215, 526, 625, 626 - 628, 634, 1048, 1051, 1054 ЦК України, та ст. 2, 4, 12, 76, 78 - 81, 82, 141, 247, 265, 273, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № А440СТ41 від 08.11.2023 станом на 05.04.2025 у розмірі 22 746 (двадцять дві тисячі сімсот сорок шість) гривень 43 копійки, з яких: 15 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 746 грн 43 коп. - заборгованість за відсотками; та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

- АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АКЦЕНТ-БАНК", , адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумьска, 11;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Потапенко