КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/6998/24

номер провадження: 22-ц/824/10478/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тахтая Євгенія Миколайовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року у складі судді Кулик С.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , приватного підприємства «Саймон-2006», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова Олена Валеріївна, про визнання договору дарування квартири та купівлі-продажу транспортного засобу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , приватного підприємства «Саймон-2006» (далі - ПП «Саймон-2006»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В., у якому просив:

визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «PORSCHE CAYENNE» 2995 куб.см, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер договору 8047/2023/3769394 від 18 квітня 2023 року, укладений між ПП «Саймон-2006» та ОСОБА_3 ;

визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. та зареєстрований у реєстрі під №766;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Одночасно АТ КБ «Приватбанк» подало до суду заяву про забезпечення вказаного вище позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та на транспортний засіб «Porsche Cayenne», 2022 року випуску.

Заява мотивована тим, що предметом спірних договорів є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб: «Porsche Cayenne», 2022 року випуску. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами було вчинено фіктивні правочини, а саме, укладено договір дарування квартири між близькими родичами та укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу за наявності кредитних зобов`язань, з метою убезпечення майна від майбутнього звернення стягнення на це майно.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

В іншій частині вимог заяви АТ КБ «Приватбанквідмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ КБ «Приватбанку задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що застосування оскаржуваною ухвалою заходів забезпечення позову прийнято передчасно, без дослідження судом існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з порушенням засад диспозитивності, змагальності та пропорційності та без урахування інтересів інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказує, що з позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що 26 листопада 2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та ПП «Саймон-2006» було укладено кредитний договір №24854787-КД-1, за умовами якого ПП «Саймон-2006» було надано кредит у розмірі 6 099 906 грн 54 коп. на поповнення обігових коштів та у розмірі 153 906 грн 54 коп. на сплату страхових платежів, у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.13 цього договору, в обмін на зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами договору, з терміном повернення кредитних коштів до 01 лютого 2024 року. З метою виконання боргових зобов`язань, 26 листопада 2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та ПП «Саймон-2006» в особі директора Задираки Д.В., було укладено договір застави транспортних засобів №24854787-ДЗ-1/1 та договір заставки сільськогосподарської техніки №24854787-ДЗ-1/2, відповідно до умов яких у забезпечення виконання позичальником зобов`язань заставодавець передав в заставу ряд транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, а саме: TOYOTA RAV-4 модель: TOYOTA RAV-4 HYBRID рік: 2020, НОМЕР_2 ; комбайн зернозбиральний NEW HOLLAND СХ6090 Рік: 2017; автомобіль марки RENAULT DUSTER модель: RENAULT DUSTER рік: 2020, НОМЕР_3 ; автомобіль марки TOYOTA RAV-4 модель: TOYOTA RAV-4 HYBRID НОМЕР_6; трактор колісний NEW HOLLAND модель: T7070 Рік: 2017 НОМЕР_4 ; трактор колісний Беларус модель: 892 рік: 2018 НОМЕР_5 ; трактор колісний Беларус модель: 892 рік: 23; сівалка зернова Модель: СЗ-5.4 рік: 2018; агрегат грунтообробгий комбінований Carrier модель: CR 500 рік: 2016; агрегат грунтообробгий комбінований Carrier модель: Carrier 525 L рік: 2016 зав № CRL0001227; плуг оборотний Multi-Master модель: Muiti-Master 123 5Т рік: 2018; сівалка зернова модель: Сівалка зернова СЗ-5.4 рік: 2020; зернова жниварка New Holland модель: NewHolland 24GHCP рік: 2017; сівалка Kinze Модель: Kinze 3000 рік: 2016, сумарна вартість яких значно перевищує суму кредиту.

Зазначає, що позивач не вжив заходів та не здійснив звернення стягнення на заставне майно (предмет застави), у разі й випадку встановлення факту порушення ПП «Саймон-2006» зобов`язань, передбачених кредитним договором. Наявність та збереженість транспортних засобів та сільськогосподарської техніки згідно договорів застави, визнано та підтверджено позивачем, оскільки ним до позовної заяви долучено акти від 27 жовтня 2023 року та 22 грудня 2023 року перевірки транспортних засобів, про їх збереженість та наявність в смт Красноріченське Луганської області, тобто за місцем зберігання та використання предмету застави відповідно до договору застави транспортних засобів №24854787-ДЗ-1/1 від 26 листопада 2021 року та договору заставки сільськогосподарської техніки №24854787-ДЗ-1/2 від 26 листопада 2021 року. Таким чином, ПП «Саймон-2006» не мав заборгованостей з виплат по кредитному договору станом на лютий місяць 2022 року, жодних претензій до ОСОБА_2 не було, в тому числі й з боку позивача.

Вважає, що вказані обставини, в свою чергу підтверджують той факт, що ПП «Саймон-2006» та поручителі належним чином виконували умови укладених з позивачем договорів.

Представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Гордієнко В.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що посилання скаржника на те, що на його думку, відсутні підстави для задоволення позовної заяви не може бути підставою для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Зазначає, що накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , не позбавляє ОСОБА_1 його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово, на час розгляду справи, обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам. З урахуванням наведеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Саймон-2006», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В., будучи завчасно та у встановленому законом порядку повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, призначеного на 15 липня 2025 року на 12 год 45 хв., у судове засідання не з`явилися.

14 липня 2025 року о 09 год 50 хв. та о 09 год 51 хв. представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. із своєї особистої електронної пошти: « ІНФОРМАЦІЯ_1 оm» надіслав на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду підписані електронним цифровим підписом клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що у зв`язку з перебуванням на лікарняному виникла необхідність відкласти розгляд справи на іншу дату.

Вказані клопотання зареєстровані в Київському апеляційному суді 14 липня 2025 року за вхідними номерами 89273 та 89432 і є ідентичними за своїм змістом.

За змістом ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи не перешкоджає розгляду справи, проте суд апеляційної інстанції може відкласти розгляд справи, якщо повідомлені учасником справи причини неявки буде визнано судом поважними.

При цьому колегія суддів враховує, що 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України від 29 червня 2023 року №3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон № 3200-IX), який був розроблений для запровадження обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, оскільки особи, які за законом зобов`язані зареєструвати офіційні електронні адреси в ЄСІТС, зволікають з виконанням свого обов`язку.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, зокрема, що у судах функціонує Єдина судова Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частинами 5, 6 ст.43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пунктів 24, 25 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, який затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС) підсистема «Електронний суд» (далі - Електронний суд) - це підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Як зазначалося вище, представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, шляхом їх направлення із своєї особистої електронної поштової скриньки на офіційну електронну пошту Київського апеляційного суду.

До цих клопотань адвокат Тахтай Є.М. додав роздруківки результату перевірки електронного цифрового підпису. Проте такі підписи ними вчинено без використання підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет».

Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку.

Отже адвокат Тахтай Є.М. міг подати клопотання про відкладення розгляду справи: 1) в письмовій формі; 2) в електронному вигляді з використанням сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у ст.183 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з ч.2 ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

У ч.4 ст.183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо вона подана особою, яка відповідно до ч.6 ст.14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Отже, надіславши клопотання про відкладення розгляду справи електронною поштою з використанням електронного цифрового підпису, а не за допомогою підсистеми «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. використав спосіб звернення до суду не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 944/6062/23 (провадження № 61-4035 св 24).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому приймаючи до уваги, що клопотання ОСОБА_1 - адвоката Тахтая Є.М. про відкладення розгляду справи подані у спосіб, який не передбачений чинним процесуальним законодавством, то ці заяви не можуть бути задоволенні по суті викладених в них обставин.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.1 ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тахтая Є.М. на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року було відкрито 16 травня 2025 року (а.с.183-185, т.1).

Тобто апеляційний розгляд у даній справі триває два місяці і подальше відкладення буде свідчити про порушення розумних строків розгляду справи.

Обґрунтовуючи своє клопотання про перебування на лікарняному, адвокат Тахтай Є.М., не надав суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що вперше судовий розгляд у цій справі був призначений на 01 липня 2025 року на 10 год 45 хв. Однак судове засідання було відкладено з тих підстав, що представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що у нього є необхідність бути присутнім у іншому судовому засіданні та для ознайомлення із відзивом на апеляційну скаргу.

Колегія суддів враховує, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

У даній справі представник ОСОБА_1 - адвокат Тахтай Є.М. детально виклав свою позицію в поданій апеляційній скарзі, а також у відповіді на відзив на апеляційну скаргу. Тому сам факт його відсутності у конкретному судовому засіданні суду апеляційної інстанції, де предметом розгляду є перевірка законності процесуальної ухвали суду першої інстанції, не є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представників.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції належним чином виконав вимоги закону, прийняв судове рішення з дотриманням норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи характер спірних правовідносин, з метою належного захисту права позивача, є доцільним вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим суд першої інстанції встановив, що з відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в місті Києві вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 18 квітня 2023 року в ТСЦ 8047 транспортний засіб «Porsche Cayenne», об`єм двигуна 2995 см3, номер кузова НОМЕР_1 , 2022 року випуску, був перереєстрований з ПП «Саймон-2006» на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2023 року. Тому, враховуючи, що транспортний засіб «Porsche Cayenne» не належить відповідачам і позивач у заяві не обґрунтовує необхідність вжиття такого виду забезпечення щодо особи, яка не є стороною у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові від 05 лютого 2020 року справі №490/3925/19 (провадження №61-13546св19) Верховний Суд дійшов висновків, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Також Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зробив правовий висновок, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПП «Саймон-2006», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сєрова О.В., у якому просив:

визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу «PORSCHE CAYENNE» 2995 куб.см, 2022 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер договору 8047/2023/3769394 від 18 квітня 2023 року, укладений між ПП «Саймон-2006» та ОСОБА_3 ;

визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. та зареєстрований у реєстрі під №766;

Тобто, між сторонами існує спір про визнання недійсним договору від 18 квітня 2023 року №8047/2023/3769394 купівлі-продажу транспортного засобу «PORSCHE CAYENNE», укладений між ПП «Саймон-2006» та ОСОБА_3 та визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєровою О.В. та зареєстрований у реєстрі за №766.

Таким чином вид забезпечення позову, який просив застосовувати позивач, відповідає позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач вказував, що предметом спірних договорів є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та транспортний засіб: «Porsche Cayenne», 2022 року випуску. При цьому, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами було вчинено фіктивні правочини, а саме, укладено договір дарування квартири між близькими родичами та укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу за наявності кредитних зобов`язань, з метою убезпечення майна від майбутнього звернення стягнення на це майно.

Разом з тим, під час вирішення заяви про забезпечення позову судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що з відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в місті Києві вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 18 квітня 2023 року в ТСЦ 8047 транспортний засіб Porsche Cayenne, об`єм двигуна 2995 см3, номер кузова НОМЕР_1 , 2022 року випуску, був перереєстрований з ПП «Саймон-2006» на ім`я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2023 року.

Отже, враховуючи, що на даний час власником вказаного автомобіля є ОСОБА_3 , позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до нього не заявлено і він не є відповідачем у справі, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку обтяження цього майна суперечитиме вимогам ст.150 ЦПК України.

Отже, враховуючи, що між сторонами існує спір щодо законності набуття відповідачами права власності на спірну квартиру, вид забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є співмірним позовним вимогам, а також приймаючи до уваги, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує можливість відповідача ОСОБА_1 , як власника спірної квартири, на власний розсуд розпоряджатися нею, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

При цьому колегія суддів враховує, що забезпечення позову є передбаченим законом тимчасовим обмеженням, яке полягає у захисті законних інтересів позивача у разі коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання рішення суду.

Застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення його прав та законних інтересів. Застосування такого заходу забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів намір ОСОБА_1 , який є власником квартири, вчинити дії з метою ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки забезпечення позову у даному спорі спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вжите забезпечення є співмірним заявленим позовним вимогам та не порушує прав учасників спору.

Крім того, колегія суддів враховує, що системний аналіз наведених вище норм закону вказує на те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення суду про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення (пункт 7 (абз.3) постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Посилаючись на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів, колегія суддів враховує, що відповідачем не наведено, яким чином накладення арешту на спірне нерухоме майно порушує право користування відповідачем цим майном або іншим чином порушує його права та інтереси чи інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що з позовної заяви та матеріалів справи встановлено, що 26 листопада 2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та ПП «Саймон-2006» було укладено кредитний договір №24854787-КД-1, за умовами якого ПП «Саймон-2006» було надано кредит, на забезпечення якого було укладено договір застави, проте позивач не вжив заходів та не здійснив звернення стягнення на заставне майно у разі встановлення факту порушення ПП «Саймон-2006» зобов`язань, передбачених кредитним договором, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (див. постанову Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі №643/8176/19 (провадження № 61-6814св20)).

З цих же підстав колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на те, що забезпечення позову є не доцільним, оскільки ПП «Саймон-2006» та поручителі належним чином виконували умови укладених з позивачем договорів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тахтая Євгенія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Головуючий

Судді: