Провадження № 2-др/522/135/25
17 липня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-фінанс», Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний фонд «ФЕУ Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесаінвестбуд» про розірвання договору та повернення коштів, за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований інвестиційний фонд «ФЕУ Фінанс» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариства з обмеженою відповідальність «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесаінвестбут», про стягнення пені,
Приморським районним судом м. Одеси 30.06.2025 ухвалено рішення, яким частково задоволено позов. Розірвано договір про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №К/3/КВ-272 від 25 вересня 2017 року, укладений 07 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Одесаінвестбуд», ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фон «ФЕУ Фінанс» від імені та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами адміністрування пенсійних фонду «Даліз-Фінанс». Розірвано Угоду про визначення ціни відступлення прав та обов`язків (заміни сторони) за договором №К/3/КВ-272 від 25 вересня 2017 року, укладену 07 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фон «ФЕУ Фінанс» від імені та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами адміністрування пенсійних фонду «Даліз-Фінанс». Стягнуто з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фон «ФЕУ Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 838 097 (три мільйона вісімсот тридцять вісім тисяч дев`яносто сім) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки. В частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами адміністрування пенсійних фонду «Даліз-Фінанс» повернути кошти відмовлено. Зустрічний позов Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований інвестиційний фонд «ФЕУ Фінанс» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариства з обмеженою відповідальність «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесаінвестбут», про стягнення пені залишено без задоволення.
До суду 03.07.2025 надійшла заява представника ОСОБА_1 Подорожнього А.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача АТ «ЗНВКІФ «Феу Фінанс» витрат на правову допомогу у розмірі 60 000 грн.
АТ «Закритий недеверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Феу Фінас» 11.07.2025 подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 3 028 грн, згідно якого вказується, що надання консультації та роз`яснення з правових питань, узгодження правової позиції та аналіз судової практики не свідчать про надання таких послуг саме в цьому спорі. Вартість підготовки позову та відповіді на відзив, відзиву на зустрічний позов є завищеною. У задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено, тому такі витрати не слід враховувати. Заява про застосування строків давності, заява про зміну предмету позову та відповідь на відзив є не значними, а їх вартість є завищеною. Ознайомлення зі справою не включається до судових витрат, адже є частиною надання послуги зі складення документу по суті справи.
У судовому засіданні 14.07.2025 представник АТ «Закритий недеверсифікований венчурний фонд «Феу Фінас» Лазько С.В., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.
Суд перейшов до стадії ухвалення рішення та повідомив, що проголошення судового рішення відбудеться 17.07.2025 о 15:00 год.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд, дослідивши вимоги заяви та проаналізувавши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку з тим, що судом не вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
16 серпня 2023 року між адвокатом Нікітіною Ганною Едуардівною та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №16/08, за умовами якого клієнт в порядку та умовах, визначених цим договором, дає завдання-доручення, а адвокат зобов`язується відповідно до завдання-доручення клієнта надати йому а плату юридичні послуги адвоката щодо здійснення представництва (правової допомоги) прав та інтересів клієнта в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України, правоохоронних органах тощо (т.3 а.с.27-28).
24 січня 2025 року між адвокатом Нікітіною Г.Е. та клієнтом ОСОБА_1 підписано рахунок-фактуру №24/1, згідно якого надано наступні послуги: надання консультації та роз`яснення з правових питань, узгодження правової позиції, аналіз судової практики (2 500 грн); підготовка позовної заяви (10 000 грн); підготовка відзиву на зустрічний позов (5 000 грн); підготовка клопотання про витребування доказів (2 500 грн); участь у судових засіданнях (10 000 грн), що в сукупності становить 35 000 грн (т.3 а.с.29).
20 січня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем було укладено договір про надання правової допомоги №20/01-25 на підставі якого адвокат прийняв на себе зобов`язання з представлення інтересів клієнта в органах державної влади, в фіскальних органах, органах прокуратури, поліції, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій (т.3 а.с.29 на звороті-31).
Між ОСОБА_1 та адвокатом Подорожнім Андрієм Сергійовичем 01 липня 2025 року підписано рахунок-фактуру №01/07 та акт №01/07 про надання юридичних послуг, згідно яких адвокатом надано наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи (2 500 грн); складення заяви про зміну підстав позову (5 000 грн); складення позовної заяви (5 000 грн); складення відповіді на відзив (2 500 грн); складення заяви про застосування строків давності (2 500 грн); участь у судових засіданнях (7 500 грн), що в сукупності становить 25 000 грн (т.3 а.с.31 на звороті, 32).
Відповідь на відзив адвоката Нікітіної Г.Е. на 4 аркуша та без доданих доказів по суті справи (т.1 а.с.120-121), відзив на зустрічний позов на 7 аркушів та без доданих доказів по суті справи (т.1 а.с.175-178).
Клопотання про витребування доказів від 31.01.2024 складене на 2 аркуша (т.1 а.с.126) не задоволене судом.
За таких підстав, вартість витрат на правову допомогу наданих адвокатом Нікітіною Г.Е. підлягає зменшенню та вирахуванню послуг з надання консультацій та роз`яснень, аналізу судової практики, підготовку клопотання про витребування доказів.
Заява про застосування строку позовної давності складене на півтора аркуша з зазначенням витрачених 2 годин, хоча оцінена у розмірі 2 500 грн (як за одну годину) (т.2 а.с.168).
Тому, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаною роботою.
Справа не має суспільного резонансу хоча ціна позову є значною, а розгляд справи був тривалим.
Тож, оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи, не великий обсяг доказів наданих стороною позивача та часу затраченого на складення процесуальних документів та участі у судовому засіданні, суд вважає, що надану правову допомогу слід зменшити до 22 000 грн.
При цьому, представник позивача просить стягнути витрати на правову допомогу з АТ «ЗНВФКІФ «ФЕУ Фінанс», з чим суд не погоджується, оскільки договір, що оспорювався та розірваний судом, є тристоронніми, його сторонами є ТОВ «Одесаінвестбуд», ОСОБА_1 та АТ «ЗНВКІФ «ФЕУ ФІНАНС» від імені та за рахунок якого діяв ТОВ «КУА АПФ «ДАЛІЗ ФІНАНС».
Тож, оскільки при ухвалені рішення не вирішено питання стягненні витрат на правову допомогу, то необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідачів: ТОВ «Одесаінвестбуд» та АТ «ЗНВКІФ «ФЕУ ФІНАНС» на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 22 000 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення задовольнити.
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення судових витрат задовольнити частково.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 17 липня 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар