єдиний унікальний номер справи 546/311/25
номер провадження 2/546/317/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Лівер І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лещенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами посилаючись на те, що 30.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №42651-11/2023. 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 000,00 грн- сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.04.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 42651-11/2023. Посилаючись на викладене, представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 42651-11/2023 у розмірі 48 000,00 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 02.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначив, що визнає тіло кредиту, не погоджується з відсотками.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №42651-11/2023.

29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

З відомостей Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024, грошова вимоги до відповідача складає загальну суму 48 000,00 грн з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 38 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Матеріали справи не містять докази оплати позивачем грошової суми ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за договором факторингу №29042024 від 29.04.2024.

З матеріалів справи вбачається, що договір фінансового кредиту № 42651-11/2023 укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно дост. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору фінансового кредиту № 42651-11/2023 від 30.11.2023 за умовами фінансового кредиту у сумі 10 000,00 грн строком на 360 днів з процентною ставкою 2,50 % в день у межах строку кредитування.

Разом з тим, матеріали справи містять копії таких документів: договір факторингу від 29.04.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», який не містить усіх сторінок, а саме частину третього, четвертого, п`ятого, шостого, сьомого, восьмого та частину дев`ятого розділу. Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 29.04.2024 містить незаповнені пункти 1 та 2.

Згідно частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У частині другій статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно положень абзаців шостого, тридцятого пункту 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за № 736/27181 (надалі - Правила), витяг - засвідчена копія частини тексту службового документа, яким (службовим документом) є офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити.

У пункті 12 глави 10 розділу ІІ Правил закріплено, що витяг зі службового документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію. Витяг оформлюється на загальному бланку установи із дотриманням таких вимог: у назві виду документа зазначається: «витяг з наказу», «витяг з протоколу»; відтворюється повністю вступна частина (якщо вона є) службового документа; з основної частини тексту документа виписується той пункт, інформація якого необхідна; відтворюється реквізит «Підпис» (без особистого підпису); проставляються відмітка про засвідчення копії та відбиток печатки служби діловодства.

Копії окремих аркушів із договору факторингу № 29042024 не оформлено у формі витягів та такі не є копіями документів, тому не виступають доказами, одержаними у порядку, встановленому законом.

Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 42651-11/2023 від 30.11.2023 року, оскільки позивач посилається на договір факторингу, який укладений з Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 29.04.2024, тоді як відсутні допустимі докази, факт укладення відповідного договору не доведено.

Суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог позивача, понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 10,12, 10, 76, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місце знаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ;

Представник позивач Грибанов Денис В`ячеславович, адреса місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх 4;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 01.07.2025.

Суддя І.В. Лівер