Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2025 Справа №607/4372/25 Провадження №2/607/2177/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором № 212041473 від 30.11.2021 у розмірі 44002,95 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 30.11.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 212041473 у формі електронного документа, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 13660,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 30.11.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 13660,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 . На підставі договорів факторингу від 28.11.2018, від 23.02.2024, від 26.12.2024 право вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до позивача. У заявах по суті зазначає, що позивач не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця, тобто про відступлення грошової вимоги. Якщо боржник не сплатив заборгованість за кредитним договором, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 27.03.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду надав виписку по рахунку Боржника та підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 та успішно зараховано кошти у розмірі 13 660,00 грн.

Від ОСОБА_1 через його представника надійшов відзив на позов у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Онлайн Фінанс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 від 30.11.2021 №212041473. Копія платіжного доручення 47585358-c740-440f-98f9-bbfb79401aab від 30.11.2021 та виписка з особового рахунку за кредитним договором №212041473 ОСОБА_1 не є достатніми доказами для висновку про розмір невиконаного відповідачем зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків. Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не доведено наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем від 30.11.2021 №212041473 кредиту в сумі 13660 грн, відсотків в сумі 30342 грн 95 коп.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у заявах по суті.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 30.11.2021 уклали Кредитний договір № 212041473 у формі електронного документа, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії у розмірі Кредитного ліміту на суму 13660,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Кредитний договір надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме, до 30.11.2021 (дисконтний період) (п.1.7).

Водночас, у пункті 1.12 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду (тобто після 27 жовтня 2021 року) є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

- зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

- з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087.70 процентів річних, що становить 2.98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Процентна ставка за дисконтний період становить 211,70 процентів річних, що становить 0,58 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним (п.1.9.2).

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора НОМЕР_4 який був надісланий на номер телефону НОМЕР_5 30.11.2021 21:43:59 год (а.с. 51).

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 30.11.2021 перерахувало грошові кошти в сумі 13660,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1, що підтверджується платіжним дорученням №47585358-c740-440f-98f9-bbfb79401aab від 30.11.2021 (а.с. 70).

Відповідно до виписи по рахунку наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 27.03.2025 на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 та на яку 30.11.2021 зараховано кошти у розмірі 13 660,00 грн.

ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.11.2018 уклали договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 1.3 право вимоги всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31.12.2020 уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції - згідно п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 92-101).

Згідно п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. …Підписання реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників у повному обсязі за відповідним реєстром прав вимоги.

Також, 31.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду до договору факторингу № 28/1118-01, згідно з якою сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно (а.с. 102).

У подальшому додатковими угодами № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2024 (а.с. 103,104).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 35047,41 грн.

ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 23.02.2024 уклали Договір факторингу № 23/0224-01 (а.с.108-116), предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 (а.с. 117-119) від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 44002,95 грн.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та «Фінансова Компанія «Ейс» 26.12.2024 уклали Договір факторингу № 26/12/Е (а.с. 121-130), відповідно до умов якого Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.

Відповідно до п.1.2 договору перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт приймання-передачі

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 та платіжними інструкціями №113 від 26.12.2024, №117 від 27.12.2024, Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 44002,95 грн.

Як видно із розрахунків заборгованості (а.с. 135-139) заборгованість відповідача за кредитним договором становить 13660 грн за тілом кредиту та 30342,95 грн - за заборгованість за відсотками, які нараховувалися за період із 30.11.2021 по 23.02.2022, погашено заборгованість на суму 160 грн.

Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 30.11.2021 уклали Кредитний договір № 212041473, у формі електронного документа, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 13660,00 грн на строк 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме, до 30.11.2021.

Факт перерахунку коштів підтверджується платіжним дорученням №47585358-c740-440f-98f9-bbfb79401aab від 30.11.2021 (а.с. 70) та випискою по рахунку наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 27.03.2025.

Доводи з цього приводу представника відповідача є голослівними та спростовуються вищезазначеними доказами.

Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Як встановлено судом, до позивача на підставі договорів факторингу від 28.11.2018, від 23.02.2024, від 26.12.2024 перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 212041473 від 30.11.2021, що підтверджується змістом договорів, актами приймання передачі, реєстрами прав вимог та платіжними дорученнями, які долучені до позовної заяви та є належними та допустимими доказами переходу права вимоги.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Визначаючи розмір заборгованості, суд виходить із такого.

Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

У пункті 1.7 договору встановлено, що кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 30.10.2021

Пунктом 1.8 договору передбачено, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Відповідачем не надано доказів, які свідчать по вчинення відповідачем дій, передбачених пунктом 1.8 Договору (оплати протягом «дисконтного періоду» всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом), а також укладення із відповідачем додаткових угод про продовження строку кредитування.

Разом із тим, у пункті 1.12 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

- зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

- з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087.70 процентів річних, що становить 2.98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Разом із тим, суд вважає, що цей пункт договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків.

Вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем дій для пролонгації договору, а відповідач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).

Суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні. Як уже зазначалося вище, поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною.

Тому, добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту.

У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачем кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою.

При цьому, суд враховує і принцип тлумачення договору на шкоду тому, хто його складав, і враховує, що умова договору про автоматичну пролонгацію пов`язану із самим фактом невиконання договору, суперечить іншій умові, яка передбачає для пролонгації вчинення певних дій позичальником які б свідчили про його волю на продовження строку кредитування (п..1.8), а також встановлення строку кредитування 30 днів (п.1.7).

У зв`язку із порушенням грошового зобов`язання настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України, а не продовження строку кредитування та сплата відсотків.

При цьому, суд звертає увагу, що із змісту заяви на отримання грошових коштів (а.с. 50), видно, що укладаючи з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір відповідач скористалася належною первісному кредитору інформаційно-телекомунікаційною системою (а.с. 53-69), де йому було надано можливість самостійно обрати «суму кредиту», «термін» (строк кредитування) згідно з Алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. Заповнивши усі запитувані кредитором дані, відповідач акцептувала оферту на зручних умовах, які у момент акцепту пропонував їй первісний кредитор самостійно, в автоматичному порядку було сформовано Заявку відповідача на отримання грошових коштів в кредит, в тому числі і строк кредитування 30 днів.

Тому, суд вважає, що позивач мав нараховувати відсотки протягом строку кредитування, встановленого пунктом 1.7 договору - 30 днів до 30.12.2021 на суму 2376 гривень 90 копійок (п.1.14.1 договору), а відповідач після закінчення строку кредитування мав обов`язок погасити 13660,00 грн - заборгованість по кредиту та 2376 гривень 90 копійок заборгованості за відсотками.

При цьому, як видно із розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.135-136) відповідач частково погашав заборгованість у розмірі 160 гривень, разом із тим, кредиторами нараховувалися відсотки поза межами строку кредитування встановленого договором - 30.12.2021.

Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду, підтвердженим розміром заборгованості за кредитним договором є: 13660,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 2216,90 (2376,90- 160) гривень заборгованості за відсотками, разом - 15876,90 гривень.

Оскільки відповідачем не спростовано такий розмір заборгованості, позов в цій частині підлягає до задоволення.

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2422,40 грн - зі сплати судового збору, та 7000 грн - витрат на правову допомогу, що підтверджується договором із АБ «Тараненко і партнери» від 27.12.2024 (а.с 141-144), додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги (а.с. 145-147), актом приймання-передачі наданих послуг від 27.12.2024 на суму 7000 грн (а.с. 148), довіреністю (а.с. 160), разом - 9422,40 (2422,40+7000) грн.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково - 15876,90 грн із 44002,92 грн, що становить 36,08 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3399,60 (36,08 % від 9422,40) грн судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» 15876 гривень 90 копійок заборгованості за Кредитним договором № 212041473 від 30.11.2021 та 3399 гривень 60 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЙС", ел. пошта , тел. НОМЕР_6, адреса: Україна, 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005 .

Відповідач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк