Справа № 306/299/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року у складі судді Жиганської Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" третя особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності.

Позов мотивовано тим, що 13 січня 2023 року на адресу позивача від AT КБ «ПриватБанк» надійшла письмова вимога від 30.12.2022 року відповідно до якої відносно позивача і його сім`ї висунуто вимогу про звільнення житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 протягом 30 днів з часу отримання даної вимоги.

В додадку до вимоги міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2021 року № 266539565 відповідно до якої зазначено власником вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 7063 від 12.10.2007 року.

З отриманої вимоги від 30.12.2022 року відповідач зазначає, що в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» отримав у власність квартиру загальною площею 64,81 кв.м., житловою площею 41,60 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки від 12.10.2007 року, що посвідчений посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М.

З вказаної вимоги позивачу стало відомо, що квартира вибула з його власності і власником став AT КБ «ПриватБанк» хоча і надалі я нею користується для проживання з своєю сім`єю, Вважає, що відповідач всупереч вимогам законодавства неправомірно заволодів моїм майном.

11 жовтня 2007 року між укладено кредитний договір № MKSOGK00000012 з Комерційним банком «ПриватБанк» (далі КБ «ПриватБанк»). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору предметом договору виступали кредитні кошти, які банк видає готівкою чи перераховує на рахунок, що і було зроблено відповідачем. Строк дії договору визначений до 11.10.2027 року.

Згідно з розділом 7 Особливі умови п. 7.1 визначено, що кредит надається у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 40000,00 дол. США на наступні цілі: придбання нерухомості, у розмірі 9714,20 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку по кредиту.

З метою забезпечення повернення коштів за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 12.10.2007 року зареєстрованого за № 7063 відповідно до якого п. 7 Договору в забезпечення виконання за кредитним договором, іпотекодавець надає в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки від 20.07.2021 року № 266539565 видану на ім`я ОСОБА_2 , мені стало відомо, що 03.11.2016 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М.. проведено дії щодо перереєстрації права власності на майно яке перебувало в іпотеці за ПАТ КБ «ПриватБанк».

На даний час власником майна відповідно до витягу є ПАТ КБ «ПриватБанк».

З діями приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М. позивач не згідний і вважає такими, що вчинені з порушеннями Закону, який діяв на час проведення дій з реєстрації права власності за відповідачем.

Пунктом 57 Порядку в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (03.11.2016) передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення (03.11.2016) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

На державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Позивач вказує, що державний реєстратор дані вимоги не виконав. Документи від відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримувалися і на його адресу не надходили, що виключає перехід права власності на майна та вчинення нотаріальних дій з майном.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В порушення ч. З ст. 37 Закону України «Про іпотеку» екпертиза ніким не проводилася, оскільки ніхто з експертів не оцінював майно для проведення дій в нотаріуса щодо переходу права власності на нерухоме майно. Вартість майна на час вчинення нотаріальних дій з майном щодо перереєстрації позивачу невідома та йому також не надсилалася, що є значним порушенням його прав. Такий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року № 306/2053/16-ц.

Крім того, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, який поширюються не лише на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, а й на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Додатково звертає увагу також на рішення Свалявського районного суду від 12.06.2015 року у справі № 306/773/15-ц яке набуло законної сили 23.06.2015 року відповідно до якого:

- визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки по кредитному договору незаконним та таким, що здійснені в порушення п. 2.3.1 кредитного договору № MKSOGK00000012 від 11.10.2007 року; '

- зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів по кредитному договору № MKSOGK00000012 від 11.10.2007 року за процентною ставкою 11,04 % річних, яка діяла на 11.10.2007 року.

Тобто банк до звернення стягнення на нерухоме майно в позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» мав вчинити дії щодо перерахунку заборгованості по кредитному договору, а потім вживати інші дії відповідно до договору чи Закону.

За вказаних обставин позивач просив скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надії Михайлівни щодо державної реєстрацію права власності за Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 запис про який вчинено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Надією Михайлівною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240, час державної реєстрації 03.11.2016 року, індексний номер 32411256 від 17.11.2016 року та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір відповідно до квитанцій та витрати на правничу допомогу адвоката.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М. щодо державної реєстрації права власності за акціонерним товариством Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 запис про який вчинено приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М. (номер об"єкта нерухомого майна 240) 03.11.2016 року.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплачений судовий збір.

У задоволенні вимог про стягнення з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" витрат на допомогу адвоката відмовлено.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував, що банк неодноразово надсилав позивачу письмові вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором та повідомляв про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку непогашення заборгованості, та необґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

На підставі ч.2 ст.372 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи установлено, що 11.10.2007 року між ЗАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір MKSOGK00000012, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40 000 доларів США для придбання нерухомості.

12.10.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за яким в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № MKSOGK00000012 іпотекодавець ОСОБА_1 передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 22 вказаного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у договорі.

Згідно із п. 29 договору зверенння стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом:переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель повинен письмово повідомити іпотекодавця; продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способоим, в тому числі на біржі, на підставі договру купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого іпотекодавець дає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266539565 від 20.07.2021 року встановлено, що держаним реєстратором приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Стойка Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), за індексним номером: 32411256 від 17.11.2016, на підставі якого внесено запис про реєстрацію за ПАТ КБ «Приватбанк» права приватної власності на квартиру АДРЕСА_3 на підставі договору іпотеки , серія та номер:7063, виданий 12.10.2007, видавник приватний нотаріус Гуледза А.Г.

30.12.2022 банк надіслав позивачу вимогу про добровільне звільнення ним із членами його сім`ї квартири протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно приписів ч.1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно із ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

За змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції на момент виникнення спірних правовідносин сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Частиною 3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У договорі іпотеки від 12.10.2007 року, сторони обумовили, зокрема у п. 29, про позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель повинен письмово повідомити іпотекодавця.

Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом статті 18 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127) (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У наведених правових нормах визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону №1952-IV та статті 37 Закону №898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Судом першої інстанції за клопотанням відповідача витребувано від сектору державної реєстрації Мукачівської державної адміністрації копії документів, які були підставою для вчинення державної реєстрації права власності 13.11.2016 року приватним нотаріусом Стойка Н.М. на квартиру АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду завідувачем сектору з питань державної реєстрації Мукачівської РДА-РВА Марією Мартин 13.02.2024 року надіслано електронні копії документів, які містяться в державному реєстрі речових прав, зокрема суду надано лише копію договору іпотеки від 12.10.2007 року.

Будь-яких інших документів, поданих для здійснення реєстрації речового права на квартиру за АТ КБ "Приват Банк" суду не надано і такі відсутні.

Таким чином матеріалами справи доведено, що позивачу не надслалась засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, і така позивачем не отримана.

Також нотаріусу (державному реєстратору) не подавалися докази, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Матеріалами справи також підтверджено, що нотаріусу (державному реєстратору), не подавалась і довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації

Рішенням Свалявського районного суду від 12.06.2015 року у справі № 306/773/15-ц яке набуло законної сили 23.06.2015 року, визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підняття процентної ставки по кредитному договору незаконним та таким, що здійснені в порушення п. 2.3.1 кредитного договору № MKSOGK00000012 від 11.10.2007 року, та зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 коштів по кредитному договору № MKSOGK00000012 від 11.10.2007 року за процентною ставкою 11,04 % річних, яка діяла на 11.10.2007 року.

Відповідачем не подано суду доказів, що дане рішення виконано та позивачу визначена заборгованість, у рахунок якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, з урахуванням вищевказаного рішення суду.

Приватний нотаріус (державний реєстратор) Стойка Н.М. при прийняті рішення про держану реєстрацію права власності на квартиру за банком не перевірила наявність обов`язкових документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та неправомірно прийняла рішення про державну реєстрацією права власності на квартиру за відповідачем.

Окрім того, на момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон N 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а сформувала правовий висновок, за яким норми Закону N 1304-VII поширюються як на судовий так і на позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріалами справи підтверджено, що спірна квартира підпадала під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, має загальну площу 64,81 кв.м., і не перевищує 140,0 кв.м. Протягом дії Закону N 1304-VII позивач ОСОБА_1 згоди на застосування позасудового способу не надавав. Доказів того, що позивачу на праві власності належить інше жиле приміщення матеріали справи не містять.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про доведеність заявленого позову та обґрунтовано його задовольнив.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 07 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: