Справа № 368/1718/24
Рішення

Іменем України

"17" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

та представника відповідача адвоката Клапчука Ф.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт капітал»», представник позивача адвокат Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 161 718 грн. 74 коп., яка складається з: договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року: заборгованості за основним боргом 74 659,85 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 87 058,89 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., обґрунтовуючи позов наступним.

21.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R01.00600.005979198.

Відповідно до умов Договору кредиту № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 75 084,51 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п. 1.3 Договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,03% річних від залишкової суми кредиту.

Також, відповідно до п.п. 1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів.

Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 75084,51 грн. строком на 21.11.2027 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до п. 1.4 до договору кредиту) згідно з умовами цього договору.

Як йдеться по тексту договору кредиту, позичальник заявляє та гарантує що уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даному договорі та кредитній справі позичальника у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; банк перед укладанням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними. (п. 5.1 Договору кредиту).

Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 75084,51 грн. в строки визначені умовами договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за договорами кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 161718,74 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 74659,85 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 87058,89 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

19.12.2023 року між Акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк».

22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09.09.2019 року.

Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11 776 112,00 грн.

На виконання вимоги даного договору ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11 776 112,00 грн. та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, передбачено, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абз. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року станом на 19.12.2023 року (дата відступлення) становить 161 718,74 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 74 659,85 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 87 058,89 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи, становить 7000,00 грн.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року.

Відповідно до п.п. 1.1. Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

Сторони в п.п. 3.1.1 додатковою Угодою до Договору визначили, що Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 7000,00 грн., за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників.

Так, на виконання умов визначених розділом 3 Договору складено акт № 1 від 05.09.2024 року прийому-передачі наданої правової допомоги, відповідно до котрого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості.

Відповідно до акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 182 000,00 грн., в котрий відповідно включено правову допомогу до позичальника ОСОБА_1 за Договором кредиту №R01.00600.005979198 в розмірі 7000,00 грн., що була сплачена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Об`єднанню в повному обсязі, та підтверджується платіжним дорученням.

Представник позивача в особі ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал»» в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представник позивача, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Клапчук Федір Петрович просить у задоволенні позовних вимогах позивачу відмовити, виходячи з наступного. Позивач належним чином не підтвердив розмір заборгованості відповідача, тобто не довів обгрунтованості своїх вимог. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є підставою для задоволення позовних вимог та такий розрахунок не можна покладати в основу судового рішення, оскільки з нього не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, даний розрахунок не є належним доказом суми заборгованості в розумінні положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Так, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/1 7 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Посилання Позивача на наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором як на підставу задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки сам розрахунок, так само як і інші надані позивачем докази, є внутрішніми документами первісного кредитора (банку) та не містять відомостей, що дозволили б перевірити, чи дійсно відповідачу надавався кредит в заявленій сумі, правильність нарахування відсотків, а також, за відсутністю оригіналу самого договору зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Надані позивачем документи на підтвердження суми заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків первісного кредитора, тобто банку, і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Розрахунок заборгованості сам по собі є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та в якому розмірі. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Окрім того, відповідач зазначає, що позивач не підтвердив наявності в нього права вимоги до відповідача. Так, позивач стверджував, а суд - встановив, що 21.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № R01.00600.005979198. 19.12.2023 року між Акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12- 2023. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09.09.2019 року. Отже, позивач стверджує, що він набув право вимоги до відповідача від ТОВ «Оптіма Факторинг», який у свою чергу, придбав його у ПАТ «Ідея Банк». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин. на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання: 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір уступки права вимоги (факторингу) є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнане судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України). Отже правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Без документів право вимоги відсутнє. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права. Без доказів розміру права вимоги таке право відсутнє і не може бути передане. Право вимоги переходить до нового кредитора не у момент підписання акту про перехід "права вимоги", а у момент підписання акту про передачу (і відповідно фактичної передачі) "документів про право вимоги", при цьому акту приймання передачі документації між ПАТ «Ідея Банк» ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» до суду надано не було. Тому доводити своє право вимоги до боржника має саме особа, у якої таке право (документи) є. Закон (ст.517 Цивільного кодексу України) вимагає, щоб у чинного правонаступника були не тільки документи про право вимоги, а й уся необхідна інформація яка є важливою для здійснення цих прав. Сам акт (чи й в сукупності з договором) не може бути доказом права вимоги, оскільки є доказом факту передачі документів. Крім того, акт може бути неналежним доказом (як це має місце у цій справі): не містити ідеально точного найменування переданих документів; не містити переліку усіх переданих документів; взагалі не містити переліку документів - тобто мати такі неточності, які не дають можливості ідентифікувати передані предмети з тими, які дійсно є доказами права вимоги тощо. У даному випадку останньому у ланцюгу передач права вимоги кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» необхідно мати не лише документи про право вимоги (оригіналу Кредитного договору чи його копію, засвідчену банком, меморіальних ордерів чи платіжних доручень про перерахування кредиту, платіжних документів про сплату коштів за кредитним договором, розрахунок переданого права вимоги), а й документи які є важливими для здійснення цих прав (в тому числі оригінали усіх у ланцюгу передач договорів відступлення права вимоги (договорів факторингу) від первісного кредитора, акти приймання передачі оригіналів документів про право вимоги), оскільки саме усі документи і дають можливість встановити розмір права, а також обсяг переданих правонаступнику прав. Окрім того, для підтвердження видачі кредиту відповідачу позивачем мали бути надані документи про надання кредиту - оригінали (або засвідчені ПАТ «Ідея Банк» копії). Верховний Суд у постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц вказав, що "доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З урахуванням того, що на вимогу суду банк не надав оригіналів кредитних договорів за 2006, 2009 роки, оригіналу Генеральної угоди від 9 серпня 2012 року, виписки з особового рахунку відповідача; заперечень законного представника відповідача щодо підписання Генеральної угоди відповідачем та не здійснення позичальником платежів за договором, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку". Таким чином, оскільки позивач не довів належним чином своє право вимоги до відповідача, не надав усіх необхідних документів, які підтверджують видачу кредиту, розмір заборгованості та наявність права вимоги, то слід дійти висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Окрім того вважає, що вимоги позивача на правову допомогу є занадто великою.

Суд, вислухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Як вбачається з матеріалів справи кредитні договори є правомірним, його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R01.00600.005979198.

Відповідно до умов договору кредиту № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 75 084,51 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п. 1.3 Договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,03% річних від залишкової суми кредиту.

Також, відповідно до п.п. 1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів.

Строк надання кредиту 96 місяців.

Своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором позичальник належним чином не виконав,в зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість.

Зі змісту виписки ПАТ «Ідея Банк» по рахунку ОСОБА_1 за період з 21.11.2019 року по 19.12.2023 року випливає, що позичальник користувався кредитними коштами та частково їх повертав, а саме:

20.12.2019 р. в сумі 2352,00 грн.

21.01.2020 р. в сумі 2339,00 грн.

21.02.2020 р. в сумі 2338,50 грн.

Зі змісту виписки ПАТ «Ідея банк» по рахунку ОСОБА_1 за період з 21.11.2019 року по 19.12.2023 року вбачається, що ПАТ «Ідея банк» погашені суми кредиту розподілив наступним чином:

1)кошти в сумі 2352,00 грн.:

?на погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 176,67 грн.;

?погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 13,51 грн.;

?погашення строкових процентів по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 2161,82 грн.;

2)кошти в сумі 2339,00 грн.:

?на погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 100,29 грн.;

?погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 14,42 грн.;

?погашення строкових процентів по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 2224,29 грн.;

3)кошти в сумі 2338,50 грн.:

?на погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 104,92 грн.;

?погашення строкового основного боргу по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 14,85 грн.;

?погашення строкових процентів по кредитному договору R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в сумі 2218,73 грн.

29 липня 2024 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо стягнення заборгованості за договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року, однак, він борг добровільно не сплатив.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2023, згідно з умовами якого (п. 2.1.) АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Так, ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував грошові кошти на користь АТ «Ідея Банк».

У подальшому 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняло права вимоги за кредитним договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року.

Отже, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до умов договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право вимоги за кредитним договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Презумпція правомірності такого правочину ні відповідачем, ні його представником не спростована, зустрічних позовних вимог щодо дійсності такого договору відповідачем не заявлено.

За встановлених обставин, суд вважає щодо наявності у позивача, як правонаступника кредитора, права вимоги за кредитним договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 та звернення в суд із цим позовом.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частин першої та третьої ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Суд вважає, що позивачем не правильно зроблений розрахунок заборгованості по тілу кредиту та вважає, що заборгованість по тілу кредиту має бути в розмірі 68 586,67 грн. (75 084,51 грн. 6 497,84 грн. оплачено самостійно відповідачем), тому позов в цій частині вимог підлягає до часткового задоволення.

І суд стягує із відповідача на користь позивача заборгованість за основним боргом у розмірі 68 586,67 грн. за кредитним договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019.

Щодо боргу за відсотками в розмірі 87058,89 грн. суд зазначає таке.

При розгляді кредитних спорів суд зобов`язаний перевірити чи містять матеріали справи належний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви.

Позивач, стверджуючи, що заборгованість відповідача за відсотками по кредитному договору № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 становить 87 058,89 грн., обґрунтовує цей розмір довідкою-розрахунком АТ "Ідея Банк" станом на 19.12.2023 та даними реєстру боржників, з якого вбачається, що за кредитним договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 станом на 19.12.2023 заборгованість відповідача за основним боргом 74 659,85 грн., заборгованість за відсотками 87 058,89 грн., загальний розмір заборгованості 161 718,74 грн., кількість місяців прострочення складає 46.

Суд звертає увагу на те, що, виходячи з указаних даних, відповідачу за кредитним договором станом на 19.12.2023 нараховано відсотки у розмірі 87 058,89 грн., що не узгоджується з умовами кредитного договору № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 про відсоткову ставку за кредитом у розмірі 35,03 % річних.

Тому судом було зроблений розрахунок заборгованості відповідача по відсотках, виходячи з наступного.

?за грудень 2019 р. становить 182,71 грн., які відповідачем оплачені 20.12.2019 р.

?за січень 2020 р. становить 177,43 грн., які відповідачем оплачені 21.01.2020 р.

?за лютий 2020 р. становить 172,17 грн., які відповідачем оплачені 21.02.2020 р.

?за 10 місяців 2020 р. становить 9506,52 грн.

?за 12 місяців 2021 р. становить 13 699,18 грн.

? за 12 місяців 2022 р. становить 13699,18 грн.

?за 12 місяців 2023 р. становить 13 699,18 грн.

Тобто, загальна сума процентів по розрахунку суду становить 50 604,06 грн. з урахуванням сум сплачений відповідачем добровільно, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позивач в цій частині вимог позивачу задовольняє позов частково.

Що стосується судових витрат, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Оскільки за подачу позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 73,70 %, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2231 гривень 64 копійок.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим(пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наведений підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу є сталим та неодноразово викладався у постановах Верховного Суду, зокрема від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18), від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 753/15683/15, від 18.06.2019 у справі № 910/3929/18.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до позову додано договір про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року (а.с. 47-50), додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024 року до договору про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року (а.с. 51), акт № 1 прийому-передачі Реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року (а.с. 52), акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.09.2024 року (а.с. 53).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, пов`язані із наданням позивачу правничої допомоги.

При цьому, оскільки позов задоволено частково (в розмірі 73,70 %), то судові витрати на професійну правничу допомогу також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 5159,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституції України, ЦК України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт капітал»», представник позивача адвокат Ушакевич Марина Петрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок: ІВАN № НОМЕР_2 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код Банку 322001) суму заборгованості договором № R01.00600.005979198 від 21.11.2019 року в розмірі 119 190 (сто дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто) грн. 73 коп., яка складається з:

заборгованості за основним боргом 68 586,67 грн.;

заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 50 604,06 грн.;

заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

та суму сплаченого судового збору в розмірі 2231 (дві тисячі двісті тридцять одну) грн. 64 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5159 (п`ять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт капітал»» - відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення та подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 30.06.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко