Справа № 758/6046/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Лебідь О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої служби, заінтересована особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у незнятті арешту (обтяження) з майна боржника ОСОБА_1 , що був накладений згідно постанови №1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва; зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , накладений згідно постанови № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 ; дата та час державної реєстрації - 16.12.2009 року о 16:55:55; державний реєстратор - Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; номер запису про обтяження 29842625 (спеціальний розділ); відомості про реєстрацію поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9354941, 16.12.2009 року 16:55:55, та виключити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім цього, просить відшкодувати ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Скаргу мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . На даний час існує обтяження нерухомого майна. Вказує, що від приватного нотаріуса отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стосовно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з якої вбачається, що у Реєстрі речових прав наявна інформація про державну реєстрацію обтяження № 29842625 (спеціальний розділ); дата та час державної реєстрації - 16.12.2009 року о 16:55:55; державний реєстратор - Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; накладене згідно постанови № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 . Наявність зазначеного арешту перешкоджає вільному розпорядженню майном, що порушує права скаржника.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2025 року головуючим суддею у справі визначено суддю Будзан Л.Д.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які позивач виконав.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року прийнято до провадження скаргу та призначено судове засідання.

26 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на скаргу, в якому останній просив суд в задоволенні вимог скарги відмовити, посилаючись на те, що у провадженні відділу перебувало декілька виконавчих проваджень, де боржником був ОСОБА_1 , однак керуючись вимогами п. 5. ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем у грудні 2013 року було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачам. Станом на 23.05.2025 відсутні підстави для винесення постанов про зняття арешту з майна боржника. Щодо зняття арешту з нерухомого майна, представник зазначив, що перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, неможливо встановити згідно якого виконавчого провадження накладено арешт за постановою №1722/3 від 11.12.2009 ВДВС Подільським РУЮ м. Києва. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що виходячи із договору про надання правової допомоги, додаткової угоди № 1 та детального опису робіт та витрат неможливо встановити реального витраченого часу за проведену роботу та з чого формувалась загальна вартість наданої правової допомоги у розмірі 20000 грн.

В судове засідання скаржник та представник скаржника не з`явилися, представник скаржника подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі та участі скаржника, вимоги заявлені в скарзі підтримала.

Представник заінтересованої особи Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 35/В1-1 від 26 жовтня 2022 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖК «Нові Жуляни».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 24.02.2025 наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень з номером запису про обтяження: 29842625 (спеціальний розділ); дата, час державної реєстрації: 16.12.2009 16:55:55; державний реєстратор: Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер 1722/3, виданий 11.12.2009, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, Савченко Ю.Й.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45038574 від 14.01.2019 14:45:46, Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04208, м. Київ, пр-т Георгія Гонгадзе, 5-б; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 ; відомості про реєстрацію поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9354941, 16.12.2009 16:55:55; опис предмета обтяження: все майно.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції від 27.11.2009 року, тобто на момент винесення постанови про арешт майна скаржника) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

За приписами ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Із матеріалів справи вбачається, що Адвокатським бюро «Тетяни Максименко» в інтересах ОСОБА_1 03 березня 2025 року було надіслано до Подільського ВДВС у м. Києві заяву, у якій Адвокатське бюро просило зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04208, м. Київ, пр-т Георгія Гонгадзе, 5-б, а саме постановою 1722/3 від 11.12.2009 року, та направити Адвокатському бюро постанову про зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

03 березня 2025 року Адвокатським бюро «Тетяни Максименко» було скеровано адвокатський запит до Подільського ВДВС у м. Києві, у якому Адвокатське бюро просило надати інформацію про всі відкриті стосовно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) виконавчі провадження, тобто виконавчі провадження де він є боржником, їх номери, на виконання яких виконавчих документів вони відкриті, сум заборгованості, які підлягають погашенню, та статусів цих виконавчих проваджень.

06 березня 2025 року листом за вих. № 14600/11/24 Подільський ВДВС у м. Києві повідомив, що на виконанні у відділі не перебувають відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) де він є боржником.

03 березня 2025 року Адвокатське бюро «Тетяни Максименко» звернулося ще з одним адвокатським запитом до Подільського ВДВС у м. Києві, у якому Адвокатське бюро просило:

- надати копію постанови № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 , згідно якої було накладено арешт (обтяження) на все майно ОСОБА_1 ;

- надати інформацію про те, у якому виконавчому провадженні (номер) винесена постанова № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 , згідно якої було накладено арешт (обтяження) на все майно ОСОБА_1 ;

- у разі передання матеріалів виконавчого провадження, у якому винесена постанова № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 , до архіву - вказати найменування такого архіву та надати копію акту приймання-передачі документів до архіву або витяг з такого акту;

- у разі знищення матеріалів виконавчого провадження, у якому винесена постанова № 1722/3 від 11.12.2009 року, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 , - надати копію акту знищення документів (матеріалів виконавчого провадження) або витяг з такого акту.

06 березня 2025 року листом за вих. № 14599/11/24 Подільський ВДВС у м. Києві повідомив, що перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, неможливо встановити згідно якого виконавчого провадження накладено арешт за постановою № 1722/3 від 11.12.2009 ВДВС Подільським РУЮ м. Києва. Враховуючи вищевикладене, відділ не має можливості надати копію постанови № 1722/3 від 11.12.2009 та інформацію про номер виконавчого провадження, по якому накладено обтяження за реєстраційним номером 29842625. У зв`язку з відсутністю можливості ідентифікувати виконавче провадження, у якому було винесено постанову про арешт майна боржника № 1722/3 від 11.12.2009 ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, відділ не має можливості надати копію акту приймання-передачі документів до архіву та акт знищення документів.

В подальшому, 31 березня 2025 року Адвокатським бюро «Тетяни Максименко» в інтересах ОСОБА_1 було надіслано адвокатський запит до Подільського ВДВС у м. Києві, у якому просило надати копію відповіді на заяву АБ «Тетяни Максименко» від 03 березня 2025 року про зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , який було накладено Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 04208, м. Київ, пр-т Георгія Гонгадзе, 5-б, а саме постановою 1722/3 від 11.12.2009 року, та надати копію постанови про зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 .

01 квітня 2025 року листом за вих. № 27078/11/25 Подільський ВДВС у м. Києві повідомив Адвокатському бюро «Тетяни Максименко», що перевіркою даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, неможливо встановити згідно якого виконавчого провадження накладено арешт за постановою № 1722/3 від 11.12.2009 ВДВС Подільського РУЮ м. Києва. У зв`язку із відсутністю можливості ідентифікувати виконавче провадження, у якому було винесено постанову про арешт майна боржника № 1722/3 від 11.12.2009 ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, відділ не має можливості надати постанову про зняття арешту з нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11 сформував наступну правову позицію: застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.04.2024 року у справі № 569/6143/23 (провадження № 61-1026св24).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості про те, що в період з грудня 2009 року (дата внесення запису про обтяження) до дня розгляду цієї справи у суді наявні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , за якими ОСОБА_1 є боржником.

Оскільки станом на день розгляду цієї справи відсутні відомості про наявні виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , за якими останній є боржником, збереження більше 15 років арешту, накладеного ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17, від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15-ц, від 03.11.2021 року у справі № 161/14034/20, від 26.07.2023 року у справі № 761/687/14, від 17.04.2024 року у справі № 580/1528/23, від 30.04.2025 року у справі № 753/12589/23.

Таким чином, за встановлених судом обставин та досліджених доказів, зважаючи на вимоги ст.451 ЦПК України, суд дійшов висновку щодо можливості часткового задоволення вимог скарги, а саме в частині зобов`язання Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , накладений згідно постанови №1722/3 від 11.12.2009, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 ; дата та час державної реєстрації: 16.12.2009 16:55:55; державний реєстратор - Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; номер запису про обтяження 29842625 (спеціальний розділ); відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9354941, 16.12.2009 16:55:55.

В частині вирішення питання про стягнення з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, заперечення Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також з огляду на часткове задоволення скарги, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог представника ОСОБА_1 про стягнення з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 7000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Керуючись ст. 12, 13, 447-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державної виконавчої служби, заінтересована особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), задовольнити частково.

Зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , накладений згідно постанови № 1722/3 від 11.12.2009, видавник: ВДВС Подільського РУЮ м. Києва, ОСОБА_2 ; дата та час державної реєстрації: 16.12.2009 16:55:55; державний реєстратор - Кароєва-Яремчук Тетяна Михайлівна, Перша київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; номер запису про обтяження 29842625 (спеціальний розділ); відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9354941, 16.12.2009 16:55:55.

В іншій частині скарги відмовити.

Стягнути з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.06.2025.

Суддя Леся БУДЗАН