Справа № 307/2670/25
Провадження № 2-к/307/1/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2025 року м. Тячів
Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М. ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду
До Тячівського районного суду Закарпатської області, надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду.
Дослідивши матеріали клопотання суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Главою 2 розділу ІХ ЦПК України врегульований порядок визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.
Відповідно до ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право», визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.
В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Згідно ч.1 ст.465 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).
Згідно ч.1 ст.472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.
Так, п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 466 ЦПК України передбачено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи та документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше).
З судового рішення Чеської Республіки вбачається, що батьки переданих під опіку заявниці ОСОБА_5 дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та Май ор ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 10.11.1988, участі у судовому засіданні не брали. Відтак, в силу вимог п.3 ч.3 ст.466 ЦПК України, до клопотання слід додати документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.
Разом з цим клопотання не відповідає вимогам п. 4 ч.3 ст. 466 ЦПК України, а саме до нього, не додано документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше).
Оскільки Цивільним процесуальним кодексом України передбачений певний порядок розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, який передбачений ст.473 ЦПК України, суд позбавлений без зазначення вказаних відомостей у подальшому розглядати таке клопотання у відповідності до вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч.4 ст.466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.
З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду, слід залишити без розгляду і повернути його разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.
Керуючись ст.ст.260, 261, 464, 466, 471-473, 353, 354 ЦПК України, суд,
Клопотання ОСОБА_4 про визнання та виконання на території України рішення іноземного суду - залишити без розгляду і повернути його разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.
Роз`яснити заявнику ОСОБА_10 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Бряник