Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2800/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Вашкеба Олена Іванівна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, звернулися в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Вашкеба Олена Іванівна.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько - ОСОБА_5 , останнє місце проживання яких було: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилось наступне спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , приміщення швейного цеху та склад швейного цеху за адресою: АДРЕСА_2 , дві земельні ділянки площами 1.1784 га з кадастровим номером: :07:011:0092 та 0.0896 га з кадастровим номером: :07:010:0414 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Виноградівської міської ради і дві земельні ділянки

Рішенням Виноградівського районного суду від 01.04.2024 року визнано право власності на спадкове майно після смерті батька за ОСОБА_1 , за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 за кожним по 1/3 частці на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , на приміщення швейного цеху та склад швейного цеху за адресою: АДРЕСА_2 , на дві земельні ділянки площами 1.1784 га з кадастровим номером: :07:011:0092 та 0.0896 га з кадастровим номером: :07:010:0414 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на завершення приватизації на земельну ділянку пл.0.30 га з кадастровим номером :00:008:0178 .

При реєстрації спадкоємцями в Єдиному земельному кадастрі інших земельних ділянок, які належали на праві власності спадкодавцю, вияснилось, що є зареєстроване право власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку пл. 0.30 га з іншим кадастровим номером: :07:008:0060 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Позивачі прийняли спадщину відповідно до статтей 1269, 1270 ЦК України шляхом подання заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Вашкеби Олени Іванівни. Заведена у нотаріуса спадкова справа №21/2020.

Позивачі вказують, що рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2025 року має преюдиційне значення.

Отже, кожний з позивачів мають право на успадкування 1/3 частки від всієї спадкової маси.

21.05.2025 року приватний нотаріус Вашкеба О.І. відмовила в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку.

Оригінал документа загублений на підставі якого було зареєстровано за батьком позивачів земельну ділянку з кадастровим номером: :07:008:0060.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечує.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько - ОСОБА_5 , останнє місце проживання яких було: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , приміщення швейного цеху та склад швейного цеху за адресою: АДРЕСА_2 , дві земельні ділянки площами 1.1784 га з кадастровим номером: :07:011:0092 та 0.0896 га з кадастровим номером: :07:010:0414 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Виноградівської міської ради.

Рішенням Виноградівського районного суду від 01.04.2024 року визнано право власності на спадкове майно після смерті батька за ОСОБА_1 , за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 за кожним по 1/3 частці на житловий будинок з надвірними спорудами на АДРЕСА_1 , на приміщення швейного цеху та склад швейного цеху за адресою: АДРЕСА_2 , на дві земельні ділянки площами 1.1784 га з кадастровим номером: :07:011:0092 та 0.0896 га з кадастровим номером: :07:010:0414 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на завершення приватизації на земельну ділянку пл.0.30 га з кадастровим номером :00:008:0178 .

При реєстрації спадкоємцями в Єдиному земельному кадастрі інших земельних ділянок, які належали на праві власності спадкодавцю, вияснилось, що є зареєстроване право власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку пл. 0.30 га з іншим кадастровим номером: :07:008:0060 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Позивачі вимушені повторно звернулись до суду із новою позовною вимогою про визнання за ними права власності на земельну ділянку.

Спадкування спадщини відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті спадкодавця є його діти- позивачі у справі.

Позивачі прийняли спадщину відповідно до статтей 1269, 1270 ЦК України шляхом подання заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Вашкеби Олени Іванівни. Заведена у нотаріуса спадкова справа №21/2020.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2025 року має преюдиційне значення.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що кожний з позивачів має право на успадкування 1/3 частки від всієї спадкової маси.

21.05.2025 року приватний нотаріус Вашкеба О.І. відмовила в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючого документа на цю земельну ділянку.

Документ на підставі якого було зареєстровано за батьком позивачів земельну ділянку з кадастровим номером: :07:008:0060 втрачено.

В пункті 3.1. узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України), а п.3.3.- що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем /на ім`я спадкодавця/ суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи те, що позивачі прийняли спадщину в 6-ти місячний строк після смерті спадкодавця, але не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, тому є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за кожним з них права власності на 1/3 частку спадкового майна за законом.

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентарбюро.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивачів, набуте ними шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ними спосіб, передбачений законом.

Таким чином, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 43, 49, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 0.30 га з кадастровим номером: :07:008:0060 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_4 , право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 0.30 га з кадастровим номером: :07:008:0060 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканкою АДРЕСА_5 , право власності на 1/3 частки земельної ділянки площею 0.30 га з кадастровим номером: :07:008:0060 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 04.07.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк