Справа № 296/2128/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав.

ОСОБА_1 свій позов обґрунтовує тим, що з 27 січня 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 20 лютого 2020 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що з початку 2021 року його дочка - ОСОБА_3 проживає разом з ним, оскільки відповідач перестала належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. На переконання позивача, ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, адже не спілкується з дочкою, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться навчанням дитини. Відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дитини, не дбає про її харчування, лікування, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання дочкою освіти та доступу культурних і духовних цінностей, що негативно відображається на самоусвідомленні дитини. Позивач додає, що ОСОБА_2 залишила дитину повністю на його відповідальність.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статтей 150, 164 Сімейного кодексу України, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 21 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

Станом на 23 липня 2025 року від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Представник позивача адвокат Кувшин І. Р. заявою від 21 липня 2025 року просить судове засідання, призначене на 23 липня 2025 року, проводити за відсутності сторони позивача.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 , беручи участь у судовому засіданні 07 липня 2025 року, вимоги позову підтримав, суду пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачем їхня спільна дочка залишилась проживати з матір`ю. ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю відповідача. Невдовзі матір відповідача померла. Тоді ОСОБА_2 почала зловживати алкоголем та перестала належним чином виконувати батьківські права відносно дочки ОСОБА_4 . В січні 2021 року дочка переїхала жити до нього та з цього часу він одноосібно займається вихованням, утриманням та матеріальним забезпеченням дочки. Відповідач життям дитини не цікавиться.

Представник третьої особи Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради у судове засідання не з`явився, заявою від 03 липня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без його участі. Додатком до цієї заяви представник третьої особи подав до суду копію рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 914 від 02 липня 2025 року та копію висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась. Суд ураховує, що відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а в подальшому і судові повістки надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що отримала судову повістку.

Ураховуючи, що представник позивача заявив про розгляд справи без участі сторони позивача, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явилася до суду та не повідомила про причину своєї неявки, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

Також установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2011 року, однак рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 20 лютого 2020 року шлюб між ними розірвано, а також ухвалено малолітню дочку сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання з матір`ю (а. с. 14).

З копії акту обстеження умов проживання від 22 листопада 2024 року, який складений працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, встановлено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира двокімнатна, з сучасним ремонтом, наявні всі комунальні зручності. Також в квартирі є меблі та побутова техніка. Для життя та виховання дитини створені належні умови проживання. В дитини є одяг, взуття відповідно до її віку. Також дитина забезпечена продуктами харчування, засобами гігієни та канцелярським приладдям. В ОСОБА_4 є окрема кімната, де є місце для сну та відпочинку. У цьому акті також зазначено, що працівники служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради за результатами бесіди з дитиною встановили, що ОСОБА_4 проживає разом з батьком впродовж 4 років поспіль. Матір дитини проживає окремо та не бере участі в її вихованні, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає (а. с. 13).

Судом досліджено копію характеристики, яка складена 16 травня 2024 року директором ПП «Житлово будівельна компанія № 2/1» та видана ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до змісту характеристики ОСОБА_1 за час проживання за вищевказаною адресою зарекомендував себе як доброзичливий та ввічливий сусід, скарг на нього не надходило (а. с. 16).

З копії довідки ФОП ОСОБА_5 № 4 від 25 листопада 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді лицювальника синтетичними матеріалами з 05 червня 2024 року (а. с. 14). Відповідно до змісту характеристики, виданої ОСОБА_1 роботодавцем, за час роботи ОСОБА_1 зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник (а. с. 19).

Копією довідки ФОП ОСОБА_5 від 11 лютого 2025 року підтверджено, що дохід позивача за період з листопада 2024 року по січень 2025 року становить 19 609,80 гривень (а. с. 20).

ОСОБА_3 , 2011 року народження, навчається в ліцеї № 17 міста Житомира. Судом досліджено психолого-педагогічну характеристику ОСОБА_3 , відповідно до змісту якої ОСОБА_4 зарекомендувала себе як дисциплінована, старанна, працелюбна учениця. ОСОБА_4 проявляє здібності до вивчення предметів природничо-гуманітарного циклу. Учениця систематично відвідує навчальний заклад, допускає пропуск уроків лише з поважних причин. ОСОБА_4 проживає разом з батьком який приділяє належну увагу вихованню та навчанню дитини, постійно підтримує зв`язок з ліцеєм та класним керівником. Матір дитини - ОСОБА_2 з класним керівником зв`язку не підтримує та, зі слів дитини, життям ОСОБА_4 не цікавиться (а. с. 21).

Суд установив, що 02 липня 2025 року рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 914 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради орган опіки та піклування, розглянувши матеріали та з`ясувавши фактичні обставини, встановив, що ОСОБА_3 , 2011 року народження, з 2021 року проживає разом з батьком, який повністю її матеріально утримує та створив для неї належні умови. Матір дитини - ОСОБА_2 участі в житті дочки не бере, жодним чином не цікавиться її вихованням та станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Мати не вітає дочку з днями народження, не подарувала жодного подарунку та повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. На підставі наведеного, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи ОСОБА_6 , беручи участь у судовому засіданні 11 червня 2025 року, повідомляв, що він зв`язався з відповідачем ОСОБА_2 по телефону та повідомив їй про наявність на розгляді в суді позову про позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , а також запросив її на бесіду до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради. Однак, в подальшому ОСОБА_2 на зв`язок не виходила.

В ході розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача, суду повідомила, що її внучка ОСОБА_4 після розірвання шлюбу між батьками спочатку проживала з матір`ю, однак з початку 2021 року дитина постійно проживає з батьком. Таке рішення ОСОБА_4 прийняла самостійно, оскільки її матір зловживала алкоголем, приводила додому різні компанії, не приділяла їй належної уваги. Тож, з 2021 року ОСОБА_1 повністю самостійно виховує та утримує дочку. Також свідок повідомила, що ОСОБА_2 життям ОСОБА_4 не цікавиться, нічим їй не допомагає.

Свідок ОСОБА_8 , який є сусідом позивача, суду повідомив, що раніше сім`я ОСОБА_9 (чоловік, дружина та їхня дочка) проживали спільно та вони, як сусіди, часто бачились, однак після розірвання шлюбу між сторонами він ОСОБА_2 за місцем проживання дитини не бачить. Також свідок повідомив, що, на його думку, позивач є хорошим батьком, належним чином виконує свої батьківські права, а дитина ОСОБА_4 завжди привітна та ввічлива.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України).

Суд ураховує, що система правосуддя має прислухатися до дітей, серйозно ставиться до їхніх думок і має гарантувати захист прав дитини.

ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила думку щодо позбавлення батьківських прав матері та пояснила, що відповідач жодним чином не бере участі в її житті, усі побутові питання, питання навчання та ін. вона вирішує спільно з батьком. Дитина підтвердила, що переїхала жити до батька в січні 2021 року з власної ініціативи, оскільки матір не приділяла їй належної уваги. Матір приводила додому різні компанії, а тому їй там було некомфортно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, у якій зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час поспіль не бере участі у вихованні дочки ОСОБА_4 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з нею, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, код ЄДРПОУ - 25777327, адреса: м. Житомир, майдан ім. С. П. Корольова, 4/2.

Дата складення повного рішення суду - 28 липня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК