Справа № 199/1240/24
(2/199/228/25)
08 липня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретареві Дубовик А.П.
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з лютого 2015 року між позивачем та відповідачем розпочались відносини та вони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилась дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З початку 2019 року відносини та спільне проживання між позивачем та відповідачем були остаточно припинені, через різні погляди на життя, постійні сварки, непорозуміння та агресію відповідача, яку він проявляв по відношенні до позивача. Після припинення спільного проживання сторін їх дитина залишилась проживати з матір`ю, тобто позивачем по справі, з нею проживає по цей час.
В липні 2019 року позивач вимушена була звернутись до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, так як добровільно відповідач відмовлявся виконувати свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення сина. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2019 року судом вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 03.07.2019 року.
12.11.2019 року виконавчою службою було відкрито виконавче провадження №60565522 щодо виконання вищезазначеного виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів.
Так, станом на 29.01.2024 року за відповідачем наявна заборгованість зі сплаті аліментів на сина Никиту в розмірі 180 512,00 грн.
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.01.2024 року вбачається, що за період з липня 2019 року по 01.01.2024 року відповідачем було сплачено суму аліментів в розмірі 3000 грн. ще 07.2019 року, після чого жодної сплати аліментів відповідачем більше не вчинялось.
Позивач з сином мають постійне місце проживання, прописані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в трикімнатній квартирі, власниками якої є чотири особи - дідусь позивача - ОСОБА_5 , бабуся позивача - ОСОБА_6 , позивач - ОСОБА_1 , сестра позивача - ОСОБА_7 . Які також зареєстровані та проживають в зазначеній квартирі. Позивач є власником 1/5 частини зазначеної квартири. Крім того, в квартирі ще зареєстровані та проживають син позивача та відповідача - ОСОБА_4 , та син сестри позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .
В зазначеній квартирі у позивача з сином є окрема кімната, яка облаштована всім необхідним для гармонійного розвитку, навчання та проживання дитини.
Син позивача та відповідача Никита наразі навчається в 2-Б класі гімназії №96 імені Д.І.Решетняка ДМР. Навчання сина в гімназії проводиться дистанційно, графік занять: понеділок -п`ятниця з 08:00 до 11:20-12:20.
Також ОСОБА_9 відвідує додаткові заняття з асистентом вчителя на дому. Крім цього має заняття з логопедом, заняття по дефектології та психологічні заняття.
Дитина сторін спостерігається у сімейного лікаря.
Мати дитини, тобто позивач, офіційно працевлаштована, працює на ПрАТ «ДАЗ». Має стабільний заробіток, також влаштувалась на додаткову роботу, щоб мати більше коштів на сина та його розвиток. Має гарну характеристику з місця роботи. До кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась. На обліку у психіатра чи нарколога не перебуває.
Відповідач матеріально не утримує дитину, він не сплачує на нього аліменти. Не виховує дитину в любові, повазі та дружбі. Навпаки, відповідач при дитині постійно виражається нецензурною лайкою, поводить себе грубо, агресивно, нервово, все це на очах у сина. Давить на сина морально та психологічно. Що негативно впливає на життя дитини та на її майбутнє.
Відповідач же офіційно вже досить довгий час не працевлаштований. Заробітку та доходу не має. Власного місця проживання не має. За які кошти живе не зрозуміло. Проживає в орендованій квартирі з іншим чоловіком чи квартирантом, куди приводить сина з ночівлею.
В зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 18.03.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засдання.
Ухвалою від 20.06.2024 витребувано в органу оіпки та піклування адміністрації Новокодаького району Дніпровської міської ради висновок щодо визначення ісця проживання дитини.
Ухвалою від 03.10.2024 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
Ухвалою від 03.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Дрожак Ю.М. надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволені позову наполягали та просили його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні, оскільки донька на теперішній час постійно проживає з нею.
Третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у судове засіданні не з`явився, надавши заяву про слухання справу у відсутність їх представника.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала пояснення, зазначила, що знайома з відповідачем, що він ображає позивачку, проявляє грубість, дитина боїться відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З початку 2019 року відносини та спільне проживання між позивачем та відповідачем були остаточно припинені, після припинення спільного проживання сторін їх дитина залишилась проживати з матір`ю, тобто позивачем по справі, з нею проживає по цей час.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2019 року судом вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 03.07.2019 року.
12.11.2019 року виконавчою службою було відкрито виконавче провадження №60565522 щодо виконання вищезазначеного виконавчого листа про стягнення з відповідача аліментів.
Станом на 29.01.2024 року за відповідачем наявна заборгованість зі сплаті аліментів в розмірі 180 512,00 грн.
З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.01.2024 року вбачається, що за період з липня 2019 року по 01.01.2024 року відповідачем було сплачено суму аліментів в розмірі 3000 грн. ще 07.2019 року, після чого жодної сплати аліментів відповідачем більше не вчинялось.
Позивач з сином мають постійне місце проживання, прописані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , в трикімнатній квартирі, власниками якої є чотири особи - дідусь позивача - ОСОБА_5 , бабуся позивача - ОСОБА_6 , позивач - ОСОБА_1 , сестра позивача - ОСОБА_7 . Які також зареєстровані та проживають в зазначеній квартирі. Позивач є власником 1/5 частини зазначеної квартири. Крім того, в квартирі ще зареєстровані та проживають син позивача та відповідача - ОСОБА_4 , та син сестри позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .
Висновком адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 19.06.2024 3 3/9-105 визначено за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з мітірёю, ОСОБА_1 .
Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ч.1 ст. 3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.
При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі.
Крім того, ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час розгляду даної справи, встановлено, що відповідач не цікавиться життям та розвитком свого сина, не виявляє турботи та піклування, матеріально не забезпечує, а тому суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачає винну поведінку відносно дитини, тому підстав для попередження відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини немає.
Враховуючи, що позивачка займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, а також те, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, суд вважає, що на даний час проживання дитини з матір`ю, яка фактично проживає з нею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояв турботи відносно дитини та участь у вихованні сина і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.
З огляду на вищевикладене, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини.
Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя О.О.Богун