Справа № 375/826/25
Провадження № 2/375/627/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказувало про те, що 17 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит № 5924085 у електронній формі. За умовами договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 5 700 грн, а відповідач повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

ТОВ «Мілоан» виконало зобов`язання за вказаним договором шляхом надання ОСОБА_1 кредиту.

Вказувало, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги від 28 травня 2024 року № 106-МЛ, за яким право вимоги за договором про споживчий кредит № 5924085 від 17 січня 2024 року перейшло

до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Зазначало, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договором про споживчий кредит № 5924085 від 17 січня 2024 року, тому має заборгованість, яка на дату пред`явлення позову становить 10 196,35 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту

у розмірі 3 100,53 грн, заборгованості за користування кредитом у розмірі 6 810 грн та

комісії 285 грн.

За таких обставин просило стягнути з відповідача вказану заборгованість та відшкодувати за рахунок останньої судові витрати.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 5 червня 2025 року о 10 год 30 хв.

5 червня 2025 року судове засідання відкладалось у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі.

У травні 2025 року представник позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якій зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

ОСОБА_1 подала до заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вимоги позову визнає.

Справу призначено до розгляду на 3 липня 2025 року о 13 год 00 хв.

3 липня 2025 року представник позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відзив на позовну заяву або заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного до суду не надходили.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 4 квітня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Мих В. О. звернулася з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 5924085 від 17 січня 2024 року.

У позовній заяві містяться посилання про:

укладення ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 5924085 від 17 січня 2024 року;

окремі умови договору № 5924085 від 17 січня 2024 року;

написання ОСОБА_1 анкети заяви на кредит № 5924085 від 17 січня 2024 року;

відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»;

існування у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 5924085 від 17 січня 2024 року;

надсилання відповідачу претензії про погашення кредитної заборгованості

вих. № 23608304/2381 від 6 березня 2025 року.

Проте на підтвердження обставин зазначених у позові представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Мих В.О. надала наступні докази:

договір про споживчий кредит № 5919385 від 26 грудня 2023 року, укладений ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 (а.с. 10-21);

графік платежів за договором про споживчий кредит № 5919385 від 26 грудня 2023 року, в якому позичальником зазначено ОСОБА_2 (а.с. 22);

заяву ОСОБА_2 на отримання кредиту № № 5919385 (а.с. 23);

додаткові контактні дані позичальник ОСОБА_2 (а.с. 24);

довідка про направлення ОСОБА_2 одноразового індентифікатора (а.с. 25);

анкета ОСОБА_2 заява на кредит № 5919385 (а.с. 26-27);

платіжне доручення № від 26 грудня 2023 року, в якому отримувачем коштів зазначена ОСОБА_2 , а призначенням платежу кошти за договором 5919385 (а.с. 28);

відомість ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 5919385 (позичальник ОСОБА_2 ) (а.с. 29-31);

виписка за особового рахунку за кредитним договором № 5919385 від 26 грудня 2023 року, позичальником за яким є ОСОБА_2 (а.с. 32);

договір про відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28 травня 2024 року з відповідними додатками, що стосуються позичальника ОСОБА_2 (а.с. 33-47);

претензія ТОВ «ФК «Кредит Капітал» від 6 березня 2025 року вих № 23607557/2380, адресована ОСОБА_2 (а.с. 48).

Будь- яких доказів існування кредитних правовідносин у ТОВ «Мілоан», правонаступником якого вважає себе позивач, із ОСОБА_1 , а також доказів відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором, боржником за яким є відповідач до позовної заяви не долучено.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Щодо заяви відповідача про визнання позову

5 червня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що вимоги позову визнає.

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду від 9 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15-ц

(провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові 1 квітня 2025 року у справі № 201/7897/22

(провадження № 61-7183св24).

Враховуючи відсутність законних підстав для задоволення позову та неможливість покладення в основу свого рішення лише факту визнання позову відповідачем, суд відмовляє ОСОБА_1 у прийнятті визнання нею позову і продовжує розгляд справи.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 629 Цивільного кодексу (далі України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно

до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73, 75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19

(провадження № 61-5873св24).

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (див. висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 січня 2020 року у справі 755/18920/18 (провадження № 61-17205св19)).

Додані до позовної заяви докази стосуються кредитних правовідносин з ОСОБА_2 , яка не є відповідачем у справі.

При цьому зазначені докази не підтверджують обставини на які посилається позивач у позовній заяви та унеможливлюють встановлення того, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а саме щодо виникнення кредитних правовідносин

між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , зобов?язань сторін цих правовідносин та обставини їх виконання, переходу права кредитора у спірних правовідносинах до ТОВ «ФК «Кредит Капітал».

Вказані питання має вирішити суд під час ухвалення рішення (стаття 264 ЦПК України).

Враховуючи неподання позивачем доказів на підтвердження позовних вимог до ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судового збору, сплаченого за подання позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: 79018, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцього, 1 корпус 28, ).

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено 3 липня 2025 року.

Суддя Марина СМИК