Справа № 452/1339/25
Провадження № 2/455/450/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2025 року м.Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу

за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»

до відповідача ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14321,65 грн, -

ВСТАНОВИВ:

ВИКОРИСТАНІ У РІШЕННІ УМО ВНІ СКОРОЧЕННЯ

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»,

Відповідач ОСОБА_1 ,

Кредитодавець ТОВ «МІЛОАН»,

Кредитний договір кредитний договір № 8911433 від 16.12.2023.

СТИСЛИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що16.12.2023 між ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) та Відповідачем було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого, Кредитодавець зобов`язався надати Відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 8000,00 грн на строк 105 днів, а Відповідач зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитом та інші, визначені Кредитним договором платежі.

На підставі договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Мілоан», право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до Позивача.

Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, однак Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, у Відповідача утворилась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 14321,65 грн, про стягнення якої з Відповідача на свою користь Позивач звернувся до суду із позовом у цій справі як новий кредитор, що набув права вимоги до Відповідача в порядку факторингу.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач про судовий розгляд справи повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку, своїм правом на надання відзиву із запереченнями проти позову не скористався.

ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА

Цивільні права і обов`язки, договір

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 651 ЦК України).

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частина 3 статті 653 ЦК України).

Кредитний договір

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України).

Електронний договір

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», далі - Закон).

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина 7 статті 11 Закону).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону).

Договір про споживчий кредит

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами (частина 1 статті 13 Закону України про «Споживче кредитування).

У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит (частина 1 статті 19 Закону України «Про споживче кредитування»).

Принципи цивільного судочинства, докази, їх належність та достовірність доказів

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та диспозитивність (пункти 4 та 5 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Змагальність сторін полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 3 та 4 статті 12 ЦПК України, частина 1 статті 81 ЦПК України).

А принцип диспозитивності полягає у розгляді справи судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та за умов того, що кожен учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а суд, за загальним правилом позбавлений права збирати доказі з власної ініціативи (частини 1, 2 та 3 статті 13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 77 та частина 1 статті 79 ЦПК України).

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16.12.2023 між ТОВ «МІЛОАН» (первісний кредитор) як кредитодавцем та Відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 8911433 від 16.12.2023, договір укладено сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційних систем в електронній формі та підписано, зокрема, Відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

За умовами Кредитного договору, Кредитодавець надає, а Відповідач отримує кредит на наступних умовах:

(-) розмір кредиту - 8000,00 грн (пункт 1.2. договору);

(-) строк кредитування - 105 днів, з 16.12.2023 (пункт 1.3. договору)

(-) пільговий період - 15 днів з дня видачі кредиту, тобто до 31.12.2023 (пункт 1.3.1 Кредитного договору);

(-) процентна ставка протягом пільгового періоду - 2,1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.2 Кредитного договору);

(-) поточний період - 90 днів з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і до 30.03.2024 (пункт 1.3.2 Кредитного договору);

(-) процентна ставка протягом поточного періоду - 2,3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.3 Кредитного договору);

(-) комісія за надання кредиту 1360,00 грн., яка нараховується за ставкою 17,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (1.5.1. Кредитного договору);

(-) позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах; для поновлення/продовження пільгового періоду та збільшення строку кредитування Позичальник має вчинити передбачені пунктом 2.3. Кредитного договору та розділом 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується Позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Кредитним договором (якщо передбачено додатком/додатковою угодою). Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додатку/додаткової угоди (пункт 2.3.1. Кредитного договору).

Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 16.12.2023 на адресу Відповідача грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. на реквізити платіжної банківської карти Відповідача.

На підтвердження виконання зобов`язання з надання кредиту, Позивачем представлено довідку з якої вбачається, що 16.12.2023 через систему EasyPay ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» перерахувало 8000,00 грн. на рахунок платіжної банківської карти Відповідача № НОМЕР_1 , відповідно до договору з ТОВ «Мілоан» №27052020 від 27.05.2020 року.

25.09.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір № 25092024, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

МОТИВИ СУДУ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором у сумі 14321,65 грн, з яких: 2533,00 грн - заборгованість за кредитом, 10428,65 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 1360,00 - заборгованість за комісією за надання кредиту.

На підтвердження розміру заявленої до стягнення заборгованості Позивачем розрахунку заборгованості суду не представлено, однак представлено відомість про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором, в яких вказуються відомості про дату надання кредиту, дати нарахування комісій, дати нарахування процентів, дати здійснення виплат Відповідачем (а.с. 21), (далі за текстом - Відомість).

З представленої Позивачем Відомості вбачається, що Відповідачем у період з 31.12.2023 по 01.06.2024 здійснено сплату грошових коштів Кредитодавцю на загальну суму 13600,00 грн, частина з яких зараховувалась Кредитодавцем як сплата тіла кредиту, частина - як сплата процентів, а ще частина - як сплата комісії за управління та обслуговування кредиту.

При цьому, Кредитодавцем здійснювалось нарахування Відповідачу комісії за управління та обслуговування кредиту без передбачених умовами Кредитного договору підстав, що призвело до неправильного зарахування сплачених Відповідачем коштів як оплати комісії за управління та обслуговування кредиту, замість зарахування таких коштів на погашення заборгованості за сумою кредиту, що в свою чергу вплинуло на подальше невірне нарахування відсотків за користування кредиту, оскільки таке здійснювалось без врахування фактичного зменшення залишку тіла кредиту.

Так, за змістом пункту 2.3.1. Кредитного договору, нарахування комісії за управління та обслуговування кредиту здійснюється з моменту підписання додатку/додаткової угоди про пролонгацію пільгового періоду, а розмір такої комісії - визначається у такому/такій додатку/додатковій угоді.

В той же час, Позивачем не представлено суду будь-яких додаткових угод або додатків до Кредитного договору, у зв`язку з чим - в матеріалах справи відсутні докази того, що між Кредитодавцем та Відповідачем укладались додатки або додаткові угоди щодо пролонгації пільгового періоду, на підставі яких, виникла б можливість нарахування Відповідачу комісії за управління та обслуговування кредиту.

Крім того, відсутність таких додатків та додаткових угод, позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування такої комісії, оскільки розмір вказаної комісії, за вищезазначеними умовами Кредитного договору - визначається у таких додатках або додаткових угодах, які, як було вказано вище - суду не представлені.

Відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про споживче кредитування", якою врегульована черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, - у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит (далі за текстом - Закон).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази правомірності нарахування Кредитодавцем Відповідачу комісії за управління та обслуговування кредиту - здійснені Відповідачем платежі за Кредитним договором, які були зараховані Кредитодавцем як сплата комісії за управління та обслуговування кредиту, з огляду на вищенаведені положення пункту 2 статті 19 Закону - підлягали зарахуванню як погашення заборгованості за тілом кредиту, що в свою чергу зменшувало б фактичний залишок заборгованості по кредиту, і таке зменшення впливало б на розмір нарахування відсотків за користування кредитом після здійснення Відповідачем такого платежу.

Судом здійснено перерахунок заборгованості Відповідача за Кредитним договором, з урахуванням, зокрема: 1) вищевикладених обставин; 2) умов Кредитного договору щодо пільгового та поточного періодів, відсоткових ставок за користування кредитом у пільговий та поточний періоди; 2) строку кредитування, 3) комісії за надання кредиту; 4) положень пункту 2 статті 19 Закону; 5) розміру сплат та дат здійснення Відповідачем сплат за Кредитним договором.

В ході такого розрахунку, судом не брались до уваги нарахування Кредитодавцем Відповідачу комісії за управління та обслуговування кредиту, а відповідні сплати Відповідача, які Кредитодавцем зараховувались як сплата такої комісії - враховувались судом як погашення заборгованості за кредитом. Далі, з урахуванням вказаного погашення - розраховувався розмір фактичного залишку кредиту після кожної окремої сплати Відповідачем коштів, який в свою чергу брався до уваги при подальшому розрахунку розміру відсотків за користування кредитом залежно від кількості днів користування кредитом до наступної сплати Відповідачем коштів.

За результатами вищевказаного розрахунку, судом встановлено, що Відповідачем 11.03.2024 повністю погашена заборгованість за тілом кредиту, однак станом на 30.03.2024 (кінець строку кредитування), Відповідач мав заборгованість за відсотками у розмірі 2368,00 грн, а також заборгованість зі сплати комісії за видачу кредиту у розмірі 1360,00 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15, від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення (пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України).

Таким чином, з огляду на вищевказані правові позиції Великої Палати Верховного Суду та положення ЦК України, після 30.03.2024 право Кредитодавця нараховувати Відповідачу проценти за користування кредитом припинилось, при цьому Відповідач звільнений від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, у даному випадку - щодо сплати заборгованості за відсотками у розмірі 2368,00 грн та щодо сплати комісії за видачу кредиту у розмірі 1360,00 грн.

Після 30.03.2024 Відповідач у період часу з 17.04.2024 по 01.06.2024 продовжував здійснювати сплати Кредитодавцю за Кредитним договором на загальну суму 2562,00 грн, які з огляду на положення пункту 1 та 3 частини 19 Закону України "Про споживче кредитування" слід зарахувати як сплату прострочених процентів за користування кредитом та сплати заборгованості за комісією за надання кредиту.

Таким чином, Відповідач має заборгованість за Кредитним договором із сплати комісії за надання кредиту у розмірі 1166 грн. (2368+1360-2562 = 1166).

За наведених обставин, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту за Кредитним договором у розмірі 1166 грн є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим, позов у цій частині підлягає задоволенню. Інші позовні вимоги, з урахуванням вищевикладених обставин, суд визнає недоведеними, що вказує на відсутність правових підстав для їх задоволення.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Склад судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Судовий збір

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (8%), тобто з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 193,79 грн витрат зі сплати судового збору.

Професійна правнича допомога, порядок розподілу витрат

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, передбачено положеннями статті 15 Цивільного процесуального кодексу України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №7559215/15).

Суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Витрати Позивача на професійну правничу допомогу

З представлених суду документів вбачається, що між Позивачем та адвокатом Середницьким Євгенієм Вікторовичем укладено договір про надання правової допомоги №011-25 від 03.03.2025, на виконання умов якого Позивачу надані послуги з підготовки та складання позовної заяви вартістю 7000,00 грн.

Доводів в якості підстави для відмови у стягненні наведеного розміру витрат Позивача на правову допомогу, Відповідачем не було представлено, клопотань про зменшення розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката від Відповідача не надходили.

За таких обставин, виходячи із принципу змагальності, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу Позивача - відсутні.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог (8%), витрати Позивача на професійну правничу допомогу розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з Відповідача на користь Позивача слід стягнути 560,00 грн.

РІШЕННЯ СУДУ

Керуючись статтями 258, 259, 261, 264, 265, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (, адреса: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 10, поштовий індекс 01001) заборгованість за кредитним договором № 8911433 від 16.12.2023 у розмірі 1166,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (, адреса: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 10, поштовий індекс 01001) витрати зі сплати судового збору у розмірі 193,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (, адреса: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 10, поштовий індекс 01001) витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 560,00 грн.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення підписано без його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення 24.07.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Титов А.О.