Справа № 559/2328/22
Провадження № 2/559/9/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Рижко С.В.,

представниці позивачки - адвоката Лопухович А.О.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

представниці відповідачки - адвоката Мельник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

ВСТУП

Справа про те, як дві рідні сестри судились за метр землі. Навіть не за власність щодо шматочка нерухомості, а про право однієї пройти, проїхати до свого городу по землі іншої.

При ухваленні рішення суд керувався загальним принципом, що земельний сервітут здійснюється найменш обтяжливим для власника земельної ділянки способом.

І. Стислий виклад позиції учасників.

1.1. Позивачка з представницею обґрунтовують позов тим, що до земельної ділянки позивачки не пройти так, щоб не пересуватись по чужій приватизованій земельній ділянці сусіда чи рідної сестри. Відповідачка - це рідна сестра, з якою в позасудовому порядку домовитись не можуть. Крім того, між ними вже існують сервітутні відносини, оскільки відповідачка також користується безкоштовним сервітутом для проходу до іншої своєї земельної ділянки через землю позивачки. Тому бажає оформити право на постійний безоплатний сервітут саме через ділянку відповідачки, бо у них вже склались сервітутні відносини. Просить встановити для неї та членів сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут через земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0474, яка належить ОСОБА_1 , розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування, проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

1.2. Відповідачка та її представниця заяв по суті справи не подали, проте в судовому засіданні заперечують проти позову і просять відмовити в його задоволенні за недоведеністю. Обґрунтовують тим, що згідно рішення Дубенської міської ради 1999 року частина земельної ділянки зі сторони сусідів ОСОБА_3 була залишена в спільному користуванні позивачки та другого співвласника, тож сервітут можна встановити по тій іншій сусідській земельній ділянці. При цьому, сторона відповідача визнає, що користується сервітутом через земельну ділянку позивачки і всі земельні ділянки оформлені за кожним із власників. Також звертають увагу, що позивачем не визначено вид сервітут згідно ст. 99 ЗК України.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

2.1. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 03.10 2022 відкрито загальне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, надано відповідачці строк для подачі відзиву чи зустрічної позовної заяви. 17.11.2022 надійшло клопотання від відповідачки про приєднання письмових доказів, яке задоволено. 21.11.2022 від представниці позивачки надійшло долучити відповідь на адвокатський запит, що було задоволено.

2.2. Згідно ч.11 ст. 187 ЦПК України ухвалою суду від 06.02.2023 в підготовчому судовому засіданні позовну заяву було залишено без руху і надано 5-денний строк позивачці для усунення недоліків. 16.02.2023 від представниці позивачки надійшла заява про усунення недоліків шляхом зменшення позовних вимог і подано уточнену позовну заяву, а також клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 17.02.2023 поновлено позивачці строк для подання заяви про усунення недоліків, призначено підготовче судове засідання і надано відповідачці строк для подачі відзиву на уточнену позовну заяву чи зустрічної позовної заяви.

2.3. 26.04.2023 надійшло клопотання сторони відповідача про витребування в протилежної сторони технічної документації на земельну ділянку і 26.04.2023 стороною позивача долучено копію технічної документації до матеріалів справи. Також 26.04.2023 надійшло клопотання сторони позивача про витребування в відповідачки правовстановлюючих документів та технічної документації на її земельну ділянку і про призначення судової земельно-технічної експертизи. 22.05.2023 від сторони відповідача надійшла заява щодо позиції по призначенню експертизи. Ухвалою суду від 22.05.2023 в справі було призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено на час її проведення провадження.

2.4. 12.07.2023 до суду повернулась з експертної установи справа з повідомленням від судового експерта Шекеля Ю.В. від 10.07.2023 про неможливість проведення експертизи. Експерт повідомив суд, що в присутності сторін по справі провів інструментальну зйомку земельних ділянок :01:001:0474; :01:001:2011 та :01:001:2010, що входять до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 і встановив, що їх натуральні межі не відповідають даним державної реєстрації в Державному земельному кадастрі. А тому відповіді на питання щодо розробки варіантів встановлення ділянки сервітуту неможливі, оскільки необхідно привести межі земельних ділянок у відповідність до натурних меж.

2.5. 17.07.2023 ухвалою суду провадження в справі відновлено, тривали підготовчі дії. 04.10.2023 задоволено клопотання сторони позивача, що усунула недоліки, виявлені експертом, долучено до справи оновлену технічну документацію щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:2011 та :01:001:2010. Однак, у технічній документації по земельній ділянці :01:001:2011 було допущено помилку у зазначені категорії земель та виду цільового призначення земельної ділянки, не з вини позивачки, і документацію було повторно перероблено та 05.12.2023 долучено до матеріалів справи.

2.6. Сторона відповідача у заяві від 05.12.2023 просила залучити до участі в справі як третю особу без самостійних вимог власника суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1466 ОСОБА_4 . Оскільки ні в заяві, ні в підготовчому судовому засіданні не було обґрунтовано як рішення в цій справі може вплинути на права ОСОБА_4 , ухвалою суду від 07.02.2024 в задоволенні клопотання відмовлено.

2.7. 07.12.2023 сторона позивача просила направити справу знову на проведення експертизи після усунення всіх недоліків, вказаних експертом. Ухвалою суду від 07.02.2024 клопотання задоволено, витрати за проведення судової земельно-технічної експертизи покладено на позивачку ОСОБА_2., провадження в справі зупинене.

2.8. На виконання вищезазначеної ухвали суду експертною установою 19.03.2024 повернуто матеріали справи до суду разом із висновком судового експерта Шекеля Ю.В. від 14.03.2024. Ухвалою суду від 20.03.2024 провадження в справі відновлено і тривали підготовчі дії.

2.9. Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду.

2.10. Сторона відповідача 23.09.2024 клопотала про виклик у засідання судового експерта Шекеля Ю.В., що було задоволено і 06.11.2024 експерта допитано.

2.11. Судовий експерт Шекель Ю.В. у судовому засіданні свій висновок підтримав. На уточнюючі питання дав показання, що погреб і теплиця ОСОБА_1 , не відображені в технічній документації, це самовільні і тимчасові споруди, які не враховуються при експертній оцінці. Глибина тієї земельної ділянки менше 1 м., тобто тої ширини недостатньо, земельні ділянки мають стиснені умови забудови, ширина смуги повинна становити 0,75 м, а для забезпечення одностороннього руху 0,86 м. Там можна лише пройти, проїхати - ні. Це не єдиний варіант сервітуту, але він є найменш обтяжливим для власників земельних ділянок по АДРЕСА_4 .

2.12. 08.11.2024 сторона відповідача клопотала про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи. 14.01.2025 сторона відповідача виклала в заяві заперечення проти висновку експерта і просила долучити до матеріалів справи технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_3 , що був виготовлений 31.12.2024, що судом задоволено. Крім того, ухвалою суду від 15.01.2025 в справі призначено додаткову судову земельно-технічну експертизу, таким чином задоволено клопотання сторони відповідача і витрати покладено на відповідачку ОСОБА_1 , провадження в справі зупинене.

2.13. На виконання вищезазначеної ухвали суду експертною установою 20.03.2025 повернуто матеріали справи до суду разом із додатковим висновком судового експерта Шекеля Ю.В. від 18.03.2025. Ухвалою суду від 27.03.2025 провадження в справі відновлено.

2.14. Крім того, сторони під час процесу заявляли клопотання про відкладення судових засідань чи проведення без їх участі. 16.06.2025 відбувся судовий розгляд вказаної справи.

2.15. В судовому засіданні сторона позивача підтримує свій позов і просить його задовольнити. Сторона відповідача заперечує проти позовних вимог і просить відмовити в задоволенні позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1. Позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_1 є рідними сестрами, що визнається ними, підтверджується копіями паспортів та свідоцтв про народження, свідоцтвами про прийняття спадщини від матері ОСОБА_5 (а.с. 8-9, 24,39,43-44,46-49 т.1).

3.2. ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2010, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на якій розташований належний їй на праві спільної часткової власності 36/100 житловий будинок з господарськими будівлями, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівельних споруд (присадибна ділянка). На частину цієї земельної ділянки, а саме: на 0,0112 га, згідно із законом встановлений безстроковий земельний сервітут у виді права проходу і проїзду на велосипеді для власниці сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

3.3. Вказане в п.3.2. підтверджується державним актом на право власності ЯК 605017 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336 про передачу в приватну власність земельної ділянки для ОСОБА_2 для обслуговування буд. на АДРЕСА_5 ; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247198 від 15.06.2022; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №353645650; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303343813 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2010 0,056 га. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК - 17.06.2022. Відповідно до державного акту площа 0,0559 га, однак після приведення меж до натурних в межах виправлення недоліків у цьому процесі в кінцевому підсумку площа земельної ділянки визначена як 0,056 га. (а.с.10-15, 20, 41, 197-236 т.1).

3.4. ОСОБА_2 також є власницею іншої земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 (для ведення особистого селянського господарства), до якої немає проїзду і проходу.

3.5. Вказане в п.3.4 підтверджується державним актом на право власності ЯК 605018 від 12.02.2010, виданим на підставі рішення Дубенської міської ради від 20.11.1998 №117 та від 02.04.2008 №1336; рішенням Дубенської міської ради від 02.04.2008 №1336; довідкою Дубенської міської ради від 11.10.2011 про впорядкування нумерації будинків: зміна номеру з 78 на 88; протоколом про виправлення помилки №247199 від 15.06.2022; витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303344923 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023, №НВ-023; а також технічною документацією із землеустрою від 2023 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2011 0,0252 га і технічної документації на цю земельну ділянку після усунення помилки. Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 23.10.2003, в ДЗК - 17.06.2022. Крім того, відсутність можливості безпосередньо потрапити на цю земельну ділянку підтверджується висновками судових експертиз (а.с.16-20, 41, 163-196 т.1, а.с. 3-38, 61-70, 125-133 т.2).

3.6. Земельна ділянка з п.3.4 межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:001:0474 площею 0,0658 га (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)), на якому житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

3.7. На додаток до зазначеного в п.3.5, вказане у п 3.6 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.12.2018; свідоцтвами про право на спадщину за заповітом №2108 та №2109 від 21.12.2018, виданими приватним нотаріусом Дубенського міського нотаріального округу Стадійчук О.В.; схемою земельної ділянки; довідкою Дубенської міської ради від 28.12.2016 про перейменування 21.10.1991 вулиці Іванова на вулицю Забрама і присвоєння 26.06.2001 будинок АДРЕСА_5 нової адреси: АДРЕСА_3 ; а також технічною документацією із землеустрою від 2022 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0474 0,0658 га. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено 31.12.2024 (а.с. 23-25,43-45, 94-132 т.1, а.с. 113-117 т.2).

3.8. Земельні ділянки з п.3.4 та п.3.6 межують із земельною ділянкою ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:001:01466 площею 0,0743 га, на якому житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , 64/100 якого належить ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності. Державна реєстрація права спільної часткової власності на будинок відбулась 30.03.2012 - 64/100 за ОСОБА_6 , що 08.02.2023 перереєстровано за ОСОБА_4 . Державна реєстрація земельної ділянки відбулась 12.08.2022, право власності на неї (ціла частка: 1) за ОСОБА_4 зареєстровано 08.02.2023 згідно свідоцтва про право на спадщину №158 від 08.02.2023, виданого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Шмигою М.В. Обтяження земельної ділянки відсутні (а.с. 40-43 т.2).

3.9. Будинок і земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 (позивачки) раніше мали адресу АДРЕСА_6 . Будинок і земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 (відповідачки) раніше мали адресу АДРЕСА_6 .

3.10. Станом на 08.06.1962 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_6 була відведена батьку сторін ОСОБА_7 згідно рішення виконкому Дубнівської міської ради депутатів трудящих від 06.06.1962, а в подальшому була успадкована спочатку матір`ю сторін ОСОБА_5 , а в подальшому її донькою ОСОБА_1 (а.с. 42, 43-48 т.1).

3.11. Станом на 18.11.1978 будинку по АДРЕСА_6 було успадковано ОСОБА_8 (а.с. 39, т.1).

3.12. Відповідно рішення Дубенської міської ради Рівненської області №1336 від 22.10.2008, яким внесено зміни до рішення міської ради від 20.11.1998 №117, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку для обслуговування будинку на АДРЕСА_5 площею 0,0559 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0252 га (а.с. 41, т.1).

3.13. Згідно рішення Дубенської міської ради №195 від 31.03.1999, розглянувши заяви жителів м. Дубно про передачу в приватну власність земельних ділянок, наданих раніше в користування для обслуговування житлових будинків, вирішено передати у приватну власність ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_7 , площею 0,075 га, а ділянку площею 58 м.кв. залишити у спільному користуванні з власником будинку АДРЕСА_8 (а.с. 40 т.1).

3.14. Згідно відповіді КП «Архітектор» №168 від 18.10.2022 на запит адвокатки Мельник Т.В., установою повідомлено, що згідно реєстраційної справи №49-8-11838 право власності до 31.12.2012 на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , на 64/100 даного будинку за ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 30.03.2012 та 36/100 за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012 (а.с. 38 т.1).

3.15. З метою досудового врегулювання спору 28.07.2022 ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 із заявою, в якій запропонувала їй зустрітися, вирішити дане питання, звернутися до фахівців і укласти договір сервітуту. Було надано строк для відповіді 15 днів з дня отримання листа, що був отриманий ОСОБА_1 29.07.2022 згідно розписки, однак він залишився без відповіді (а.с. 21-22, т.1).

3.16. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №240312/1_ЮШ від 14.03.2024:

1) проїзд (прохід) на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , без встановлення сервітуту неможливий;

2) проїзд до вищезазначеної земельної ділянки неможливий. А тому при відповіді на питання щодо варіантів встановлення сервітуту експертом було розроблено лише варіант встановлення сервітуту для проходу на земельну ділянку через земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Ділянка земельного сервітуту, для проходу до земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2011 через земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0474, складається з однієї земельної ділянки площею 21 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору (додаток 2 графічної частини).

Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним досліджувався об`єкт безпосередньо на місці земельні ділянки по АДРЕСА_1 в присутності позивача та відповідача в світлий час доби 28.06.2023, було проведено топографо-геодезичне знімання земельної ділянки спеціалістом-землевпорядником ОСОБА_9 в присутності експерта та сторін по справі (а.с. 61-70 т.2).

3.17. Після виготовлення технічної документації на будинок АДРЕСА_3 , було проведено додаткову судову земельно-технічну експертизу. Експертиза виконана судовим експертом Шекелем Ю.В., ним додатково досліджувався об`єкт безпосередньо на місці 13.03.2025 в присутності відповідачки. При розробці варіанту встановлення сервітуту експерт для врахування мінімально допустимих параметрів ширини ділянки сервітуту керувався визначеннями та вимогами щодо пішохідних доріжок, а також, що для догляду за будинками і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше 1,0 м. Оскільки конфігурація надвірної споруди погребу літ. Пг/В домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 в технічній документації БТІ КП «Архітектор» станом на 31.12.2024 наведена схематично, експертом при проведенні натурного огляду було проведено контрольні обміри, які і враховані при розробці варіанта сервітуту.

За висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи №250224/1_ЮШ від 18.03.2025 на додаток до вищезазначених висновків у п.3.16, було експертом запропоновано нижчезазначений уточнений варіант встановлення сервітуту як найменш обтяжливого для проходу на земельну ділянку :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , через земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (додаток №1 графічної частини).

Ділянка земельного сервітуту складається з однієї земельної ділянки площею 19 кв.м., що позначена штриховкою червоного кольору з геометричними розмірами по периметру від південно-західного кута ділянки кадастровий номер :01:001:0474 за годинниковою стрілкою: 1,5 м по межі ділянки; 5,53 м по лінії/межі встановлення земельного сервітуту; 0,62 м.; 2,52 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішній контур споруди погребу літ. «Пг/В») 7,53 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі літ. «В»); 0,86 м. по лінії/межі встановлення земельного сервітуту (зовнішня стіна надвірної будівлі «Г»); 4,20 м, 11,48 м по межі ділянки (а.с. 123-133 т.2).

IV. Норми права, які застосував суд.

4.1. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вказані норми кореспондують із статтею 321 Цивільного кодексу. Відповідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

4.2. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно ч. 1-3 ст. 319 цього ж Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

4.3. Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, ЗК України, ЦК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 98 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. З метою зменшення негативних наслідків встановлення земельних сервітутів ч. 4 зазначеної статті встановлено важливе положення про те, що земельний сервітут повинен здійснюватися найменш обтяжливим способом для власника земельної ділянки або землекористувача.

Згідно ст. 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення зокрема такого земельного сервітуту: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;.. з) інші земельні сервітути.

За ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби іншим способом.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду згідно ч.1 ст. 100 ЗК України. Відповідно ч.2 ст. 100 ЗК України земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).

Ст. 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

4.4 Основними принципами цивільного процесу є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.4-5, ч.3 ст. 2, 12, 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно принципу змагальності учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1. У межах розгляду даної справи сторонами підтверджено належними, допустимими, достатніми доказами, що усі учасники справи є власниками нерухомого майна. Спір виник щодо права проходу/проїзду до земельної ділянки позивачки для ведення особистого селянського господарства (город) через землю відповідачки для обслуговування житлового будинку.

5.2. Судом встановлено, що до городу позивачки потрапити їй неможливо без встановлення сервітуту. Це підтверджено висновками судових земельно-технічних експертиз, експертом в судовому засіданнями та земельною документацією, про що детально вказано в розділі 3.

5.3. Проте, сторона відповідачки заперечує проти встановлення сервітуту і просить відмовити в задоволенні позову внаслідок недоведеності. По суті, відповідачка з представницею вважають, що сервітут може бути встановлений для позивачки через землю сусіда Теребуса. І на підтвердження надано рішення органу місцевого самоврядування №195 від 31.03.1999, яким передано в приватну власність ОСОБА_6 ділянку площею 0,075 га для обслуговування будинку АДРЕСА_7 , а ділянку площею 58 м.кв. залишено в спільному користуванні з власником будинку АДРЕСА_8 . Однак, таке заперечення проти позову на увагу не заслуговує з двох причин:

1) процесуальна: суд неодноразово намагався примирити сторін, роз`яснював їм наслідки вчинення чи не вчинення тих чи інших процесуальних дій, а також надав сторонам достатній строк для реалізації своїх прав, керуючись загальними принципами змагальності сторін та диспозитивності. Так, підготовчі дії тривали з 03.10.2022 до 12.06.2024 включно. За цей час сторони оформили технічну документацію на земельні ділянки і виправили помилки в ній, привівши у відповідність до натурних меж. І навіть після того відповідачка замовила та отримала 31.12.2024 технічний паспорт на будинок, що був долучений до матеріалів справи, а суд призначив додаткову земельно-технічну експертизу. Крім того, в період підготовчих дій у цій справі оформив право власності на земельну ділянку і сусід сторін ОСОБА_4 (спадкоємець ОСОБА_6 ). Проте, відповідачка ОСОБА_1 не подала до суду зустрічний позов з вимогами до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не подала і будь-яку іншу позовну заяву до суду з клопотанням зупинити цю справу до її вирішення, не подала і заяв по суті справи, тобто жодним чином процесуально не виклала своїх вимог, якими обґрунтовує заперечення в цій справі. Кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Тут позивачка ОСОБА_2 , обираючи для себе належний спосіб захисту, позовні вимоги висунула лише до ОСОБА_1 і довела свою позицію суду. Позовних вимог до ОСОБА_4 не було висунено і суд не розглядає будь-які вимоги до нього;

2) матеріальна: не має значення для цієї справи те, що у 1999 році спадкодавиці майна ОСОБА_6 частину ділянки було залишено в спільне користування, по суті, з позивачкою у цій справі, бо та земля має інше цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських споруд за адресою: АДРЕСА_3 (адреса на даний час), про що прямо в ньому вказано. Рішення не відноситься до земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, право на яку вона отримала пізніше. Крім того, за минуванням понад 23 років, вже на час розгляду і вирішення справи судом, усі оформили право власності на свої земельні ділянки: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і спадкоємець ОСОБА_4 , а земля останнього будь-яких обтяжень не має і знаходиться у нього на праві приватної власності в цілій частині. Тобто всі земельні ділянки оформлені в окремі самостійні об`єкти нерухомого майна, в тому числі дві земельні ділянки ОСОБА_2 , які формально значаться за однією адресою, але мають різні кадастрові номери та різне цільове призначення. Той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками будинку також вирішального значення не має, оскільки сервітут просять встановити не для обслуговування будинку, а для можливості дістатись до зовсім іншої земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 .

Тому відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , бо на думку ОСОБА_1 сервітут мав би бути встановлений по земельній ділянці ОСОБА_4 і протилежного не доведено, - неможливо: заперечення безпідставні.

5.4. Суд заслухав експерта і він підтримав свій первинний висновок, а також додатково провів огляд на місці після оформлення технічної документації і запропонував єдиний варіант сервітуту для земельної ділянки з врахуванням її специфіки: вузьку стежку шириною 1,5 вздовж ділянки ОСОБА_1 , що відповідає загальній площі 19 м.кв. і дає можливість забезпечити лише прохід по ній до земельної ділянки ОСОБА_2 . Експерт пояснив, що є інші варіанти, але він обрав і запропонував суду саме найменш обтяжливий варіант сервітуту.

5.5. Суд погоджується з висновком експерта про неможливість проходу до ділянки ОСОБА_2 без встановлення сервітуту (п.3.16) і обирає запропонований ним варіант сервітуту згідно висновку додаткової земельно-технічної експертизи як найменш обтяжливий (п.3.17), покладаючи їх в основу ухвалення рішення як такі, що обґрунтовані.

5.6. Також суд звертає увагу, що дійсно сторони є близькими особами і між ними уже існують сервітутні відносини, бо ОСОБА_1 користується безоплатним постійним сервітутом на право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці ОСОБА_2 за законом. Тобто на етапі оформлення земельної ділянки для ОСОБА_1 від ОСОБА_2 її було надано дозвіл в позасудовому порядку для встановлення сервітуту і таким чином в правовстановлюючих документах з`явилось відповідне обтяження. Тому пояснення позивачки чому саме було обрано відповідачкою ОСОБА_1 у цій справі логічні і зрозумілі, в цьому випадку не має потреби залучити до цих вже сформованих правовідносин сторонню особу нового власника сусідньої землі ОСОБА_4 . Крім того, згідно наданих суду письмових документів, в тому числі технічних, конфігурація земельних ділянок така, що щоб пройти ОСОБА_2 від свого дому до городу через земельну ділянку ОСОБА_4 , то їй необхідно подолати умовну «гіпотенузу», а щоб пройти туди ж через земельну ділянку ОСОБА_1 необхідно подолати умовний «катет», тож другий варіант коротший за загальновідомою математичною теоремою Піфагора. Також шлях саме по другому варіанту проходить по пішохідній доріжці, що склалась історично і що було враховано експертом.

5.7. Тому в підсумку суд погоджується з позицією сторони позивача, яка довела обґрунтованість своїх вимог у частині встановлення сервітуту саме для проходу. Суд погоджується із варіантом встановлення земельного сервітуту, запропонованим експертом, оскільки він є найменш обтяжливим для відповідачки та не перешкоджатиме їй як власниці користуватися належним їй майном, а також це забезпечить можливість позивачці реалізувати її право на доступ до власної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

5.8. В іншій частині обґрунтованість позовних вимог не доведена позивачкою, оскільки проїзд по землі, обмеженій сервітутом, неможливий, а які саме потреби обслуговування городу вимагають встановлення сервітуту суду не доведено. Пояснення сторони позивача, що до городу є потреба проходити з тачкою, відрами чи велосипедом в руках охоплюється поняттям права проходу і не вимагає встановлення якихось інших видів сервітутів. Право проїзду чи-то на велосипеді, чи-то на транспортному засобі в позовній заяві, в тому числі уточненій, не конкретизувалось, а експерт зробив висновок, що через особливості забудови і конфігурації земельної ділянки проїзд неможливий. Тож, тут суд погоджується частково з позицією сторони відповідача: види сервітуту визначені ст. 99 ЗК України і необхідність та можливість їх встановлення охоплюється предметом доказування. Тому в цій частині вимог суд відмовляє за недоведеністю.

5.9. В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково.

5.10. Згідно ч.1,2 ст. 133, ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, за п.2 ч. 3 ст. 133, ст. 139, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат, пов`язаних із залученням експерта, у разі часткового задоволення позову ці витрати покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд враховує, що це витрати пов`язані з розглядом справи, поведінку сторін під час вирішення справи і також дії сторін щодо досудового врегулювання спору, тобто положення ч.3 ст. 141 ЦПК України. Оскільки судом загалом задоволено позовну вимогу про встановлення сервітуту, а відповідачка не забажала врегулювати цей спір в позасудовому порядку чи шляхом мирного врегулювання, то з неї належить стягнути судовий збір на користь позивачки. Однак, щодо витрат за судові експертизи, то первинна була проведена за клопотанням і за рахунок позивачки, а додаткова за клопотанням і за рахунок відповідачки. Ніхто зі сторін не подав суду доказів на підтвердження конкретних сум витрат, понесених внаслідок залучення судового експерта. Враховуючи, що кожна зі сторін частково довела свою позицію суду за допомогою висновків експерта, суд вважає за необхідне, щоб їх витрати на залучення експерта і залишились за ними. Тобто, потреби стягувати витрати, пов`язані з розглядом справи, на користь однієї чи другої сторони з протилежної, - немає.

На підставі викладеного, керуючись 91, 96, 98, 99, 100, 102 ЗК України, ст. 317, 319, 321, 402, 403, 404, 406 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позовні вимоги задовольнити частково: встановити для ОСОБА_2 та членів її сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут для проходу на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:2011, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 , через земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:001:0474 площею 0,0658 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представниця позивачки: адвокат Лопухович Алла Олександрівна, адреса вул. Д.Галицького, 12, м. Дубно, Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_2 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представниця відповідачки: адвокат Мельник Тетяна Володимирівна, адреса вул. Свободи, 7, м. Дубно Рівненської області, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_4

Повний текст судового рішення складено 11.07.2025 (в зв`язку з надмірним робочим навантаженням в умовах воєнного стану).

Суддя О.Ю. Жуковська