У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2025 Справа №607/2931/25 Провадження №2-др/607/65/25

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі цій справі від 20.06.2025 суд ухвалив позов задовольнити. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу видного Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 15.03.2019 у справі № 607/3260/19 та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/ 6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 968 гривень 96 копійок сплаченого судового збору.

На адресу суду 24.06.2025 надійшла заява представника позивача адвоката Сампари Н.М. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Від представника відповідача адвоката Строценя Т.О. надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат з відповідача, в яких просить відмовити у задоволенні клопотання представника позивача в повному обсязі. В обґрунтування заперечень покликається на те, що позивач з моменту відкриття провадження у справі 12.02.2024 та до винесення судом рішення 20.06.2025 не зробив заяву про те, що ним будуть подані докази понесення судових витрат у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що свідчить про недотримання позивачем порядку подання відповідних доказів понесених судових витрат, а також не навів суду жодних поважних причин щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів.

Дослідивши заяву та долучені до неї матеріали, заперечення на заяву та матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Отже, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Проте, підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Такі висновки викладені у постанов Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі №600/752/22-а.

Дослідивши вказані процесуальні документи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутня заява позивача чи його представника про неможливість з поважних причин подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, а також відсутня вказівка позивача про те, що докази понесення позивачем судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Суд не вважає такою заявою зазначення інформації у позові про орієнтований розмір судових витрат.

Більше того, подана заява не містить обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до ухвалення судом рішення у справі, а докази, а саме - долучений договір про надання правової допомоги датований 16.12.2024.

Отже, під час судового розгляду справи до закінчення судових дебатів позивач та його представник не робили заяв про те, що докази понесення судових витрат вони нададуть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як і не надали таких доказів до закінчення судових дебатів.

Тому, суд доходить висновку, що заява про приєднання доказів про понесені судові витрати на правову допомогу подана поза межами встановленого процесуального строку, а тому повинна бути залишена без розгляду в силу частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Зважаючи на те, що заява про приєднання доказів про понесення судових витрат залишена без розгляду, а отже докази понесення судових витрат на правову допомогу не можуть досліджуватися судом, а тому відсутні підстави, передбачені частиною першою статті 270 ЦПК України для винесення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 246 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. М. Позняк