Справа № 507/507/25
Провадження № 2/507/220/2025
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" липня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Вужиловського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Войковської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного мана подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 07 березня 2025 року до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказує, що з 01 серпня 2007 року він уклав шлюб із ОСОБА_3 . В період шлюбу в них народжилось троє дітей, які проживають із відповідачкою. За період шлюбу, в результаті спільної праці та за спільні кошти, вони придбали нерухоме майно, а саме:
1)Квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 м2, вартістю 131215 грн..
3)Житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 63,5 м2, вартістю 120000 грн..
В подальшому спільне життя між ними не склалось та вони розлучились та проживають окремо. Тому, з урахуванням того, що вищевказане майно було придбане в період шлюбу, тобто є спільним майном подружжя, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати за ним право власності на частину житлового будинку по АДРЕСА_3 , частину земельної ділянки, на якій розташований будинок, та на квартиру АДРЕСА_1 , а відповідачу виділити решту майна, а саме: частину житлового будинку по АДРЕСА_3 , частину земельної ділянки, на якій розташований будинок та квартиру АДРЕСА_2 .
Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача в сумі 6000 грн. витрат на правову допомогу та 2050 грн. 00 коп. витрати на оплату судового збору.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 19 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 15 травня 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя прийнято до розгляду разом та об`єднано в одне провадження із первійсним позовом.
25 червня 2025 року підгтовче провадження по цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 10 липня 2025 року на 11 годину.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 видно, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб 01 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 46 (а.с. 18)
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 406699862 від 05 грудня 2024 року видно, що ОСОБА_2 є власником:
З договору купівлі-продажу квартири від 27 лютого 2015 року, який посвідчено нотаріально, видно, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , яка була придбана за 131215 грн.
Мотиви, з яких виходить суд та застосування норм права.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від тог2о, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007№11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2007 року.
За час спільного проживання в шлюбі сторони набули майно, яке являється спільним, а саме: 07 лютого 2019 року - житловий будинок по АДРЕСА_3 та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_3 ; 27 лютого 2015 року квартиру АДРЕСА_1 ; 30 листопада 2016 року квартиру АДРЕСА_2 .
Частка майна чоловіка та дружини у вищевказаному майні є рівною по 1/2 частці.
Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Враховуючи, що сторонам належить на праву спільної сумісної власності дві квартири, житловий будинок та земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, суд вважає можливим виділи сторонам у власність по одній квартирі кожному та визнати за кожним право власності на частину житлового будинку та частину земельної ділянки, на якій розташований будинок.
Сторони не заявляли вимог про стягнення різниці вартості майна, не вносили на депозит суду кошти, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення вказаної різниці вартості майна.
Позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним підлягають задоволенню, так як вони є фактично ідентичними.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним підлягають задоволенню, так як вони є фактично ідентичними.
Позивач заявляв вимоги про стягнення судових витрат в сумі 8050 грн. 00 коп. (витрати на правову допомогу та сплата судового збору). Відповідач заявляла про стягнення судових витрат в сумі 7285 грн. 36 коп. (витрати на правову допомогу та сплата судового збору).
Враховуючи, що сторони понесли приблизно однакові судові витрати, які підлягають взаємному стягненню, приймаючи до уваги, що вартість квартири, яка виділена позивачу вища, суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-71, 110 112 СК України, ст.ст. 12, 81, 263-268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного мана подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на:
- Квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 41,4 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м у тому числі 1/24 частина сараю К);
- частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 63,5 кв.м., який складається з житлового будинку під літ «А», літньої кухні під літ «Б», сараю під літ «В», погребу з шиєю під літ «Г», вбиральні під літ «Д», гаражу під літ «Е», колодязю під літ «І», огорожі;.
Визнати за ОСОБА_2 права приватної власності на:
- Квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 39,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м у тому числі 1/24 частина сараю К);
- частину житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 63,5 кв.м., який складається з житлового будинку під літ «А», літньої кухні під літ «Б», сараю під літ «В», погребу з шиєю під літ «Г», вбиральні під літ «Д», гаражу під літ «Е», колодязю під літ «І», огорожі;.
Понесені судові витрати залишити за сторонами.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ,.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ).
Суддя: Вужиловський О.В.