Справа №522/2550/25-Е
Провадження №2/522/3924/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П,

за участі секретаря Морозової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 90851,24 (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривні 24 копійки з яких борг за комунальні та житлові послуги складає 84 719,36 (вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) 36 копійок, загальний розмір нарахованих 3% річних складає 1 548,67 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) 67 копійки; нараховані інфляційні за несвоєчасну оплату складає 4583,21 (чотири тисяч п`ятсот вісімдесят три) 21 копійки та здійснити розподіл судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву.

Судове засідання призначалось декілька разів, про час та місце проведення сторони повідомлялись належним чином.

Копію ухвали суду від 14 березня 2025 року направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, та згідно інформації з сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення не вручене із зазначенням причини адресат відсутній за вказаною адресою.

Додатково, судова повістка була направлена за місцемзнаходження майна листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із відміткою: «закінчення встановленого терміну зберігання».

24 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява, у якій заявник зазначила про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 грудня 2024 року № 406772085, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом» з 07 квітня 2004 року є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підприємців та громадський формувань. Основним видом діяльності ТОВ «УПРАВДОМ» є комплексне обслуговування об`єктів (код КВЕД 81.10).

Між ОСББ «Середньофонтанська 30/1» та ТОВ «Управдом» 27 жовтня 2014 року укладено договір про надання послуг з управління та експлуатації майном. Відповідно до пункту 2.1. ОСББ передає Управителю в управління Майно, а Управитель зобов`язується надавати від свого імені послуги з управління та експлуатації Майном на умовах, визначених цим договором і інтересах мешканців житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Пунктом 3.2. Договору визначено строк надання послуг, який становить з дати укладання договору до 31 грудня 2034 року.

Між ТОВ «ІНФОКС» та ТОВ «УПРАВДОМ» 23.11.2018 року укладено колективний договір №10140 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Згідно додатку №1 до вищевказаного договору адреса об`єкта, ЕІС-код точки комерційного обліку є будинок АДРЕСА_2 .

ТОВ «УПРАВДОМ» є власником обладнання котельні та теплопунктів в багатоповерховому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач маючи чинну ліцензію на здійснення виробництва та постачання теплової енергії, а також на підставі договірних відносин з АТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на постійній основі здійснює закупівлю природного газу для виробництва та подальшого постачання теплової енергії споживачам, в тому числі власникам приміщень в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . ТОВ «УПРАВДОМ», як виконавець комунальних послуг має право на отримання оплати за надані ним комунальні послуги з постачання теплової енергії від споживачів цих послуг за адресою АДРЕСА_2 (надалі Будинок).

У грудні 2019 року на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 ТОВ «УПРАВДОМ» на офіційній сторінці (http://upravdom.in.ua) було опубліковано публічний договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, умови якого однакові для всіх споживачів та набирають чинності з 01 січня 2020 року.

28 жовтня 2022 року на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 ТОВ «УПРАВДОМ» на офіційній сторінці (http://upravdom.in.ua) було опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (публічний договір-приєднання), умови якого однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з моменту опублікування.

Оскільки до дати набрання чинності вказаних вище договорів, як і в подальшому, у відповідачки не виникло заперечень щодо його укладання, вона не здійснила у встановленому законом порядку дії щодо відмови від отримання послуг, а навпаки, продовжила їх використання, у відповідності до положень ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, а також виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі № 641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 року по справі № 646/834/17, між Позивачем та Відповідачкою виникли фактичні договірні відносини на підставі зазначених договорів-приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії.

У зв`язку з надзвичайною ситуацією з електропостачанням в місті Одеса та в Україні в цілому, з метою безперебійного надання житлово-

- постачання холодної води (сумарно за лічильниками комунальних послуг в Будинку в листопаді 2022 року виникла потреба в підключенні дизель-генератора протягом опалюваного сезонів 2022/2023, 2023/2024, 2024/2025 для забезпечення роботи котельні, насосів для подачі води та надання послуги з утримання будинку і споруд на періоди тривалих відключень електроенергії.

Для цього ТОВ «УПРАВДОМ» уклало відповідні договори оренди з ТОВ «ТЕРСІЛ» 28 грудня 2022 року, з ТОВ «РОСТГРУП ПРОМИСЛОВИЙ ДЕМОНТАЖ» від 26 жовтня 2023 року та від 14 листопада 2024 року.

Витрати з експлуатації генератора напряму пов`язані з наданням послуг з постачання теплової енергії та утримання будинку та споруд в цілому.

Таким чином, ТОВ «Управдом» на постійній основі надає ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги та здійснює розподіл витрат з:

холодної та гарячої) до будинку;

- обслуговування генератора безперебійного питання;

- електропостачання;

- послуги з утримання будинку і споруд (по загальній площі);

- послуги з постачання теплової енергії.

Вартість вказаних житлово-комунальних послуг здійснюється за тарифами, узгодженими відповідними постачальниками послуг (водопостачання та водовідведення, електропостачання), а також тарифами, розрахованими виходячи із суми всіх економічно обґрунтованих витрат, що визначають собівартість виробництва цих послуг та забезпечення рентабельності ТОВ «УПРАВДОМ».

На підтвердження зазначеного Позивач надає планові калькуляції собівартості теплової енергії та розрахунки тарифів на послуги постачання теплової енергії (дахова котельня по АДРЕСА_2 ) за період 11.2021 по 01.2022 (включно) (після січня 2022 тариф не змінювався), та розрахунки тарифу та перелік послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, які надаються ТОВ «УПРАВДОМ» мешканцям будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору від 27 жовтня 2014 року між ТОВ «УПРАВДОМ» та ОСББ «Середньофонтанська 30/1» структуру тарифу узгоджено одноразово. Всі подальші перерахунки тарифу у зв`язку з підняттям економічних витрат для надання послуги, наприклад: підвищення мінімальної заробітної плати, підвищення цін на електроенергію, тощо (підстави, які не залежать від волевиявлення ТОВ «УПРАВДОМ» та інформація про які є у вільному доступі), ТОВ «УПРАВДОМ» має право перераховувати в односторонньому порядку.

Також зазначеним договором передбачено, що ТОВ «УПРАВДОМ», як Управитель, має право включити в тариф всі необхідні елементи, передбачені чинним законодавством, які в подальшому повинні бути відшкодовані за рахунок платежів мешканців будинку.

Кожного разу інформація про зміну тарифів була доведена до споживачів шляхом надсилання повідомлень в загальний чат ТОВ «УПРАВДОМ» в месенджері Viber, вивішування оголошень (повідомлень) на дошках для оголошень при вході до кожного під`їзду Будинку, а також на офіційному сайті ТОВ «УПРАВДОМ» а саме: https://www.upravdom.in.ua/ та додатково повідомлялася в рахунках на оплату. Відповідні рішення органів державної влади про підняття рівня мінімальної заробітної плати, підвищення цін на електроенергію, тощо розміщується також на офіційних сайтах зазначених установ.

Кожного місяця відповідачці направлялися рахунки на оплату з відповідними розрахунками та інформацією.

У період повідомлення про зміну вартості послуг, жодних зауважень та пропозицій від відповідачки позивачу не надходило.

Також, відповідач жодного разу не заявляв вимоги про перерахунок заборгованості, не складала Акту - претензій згідно встановленої норми, затвердженої постановою КМУ від 21.07.2015 року № 630 та Постанови КМУ від 5 вересня 2018 р. № 712 щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з відповідачкою сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 № 401/710/15, в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року № 216/5756/15, у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 № 638/11034/15.

Тобто ОСОБА_1 як власник та споживач послуг, зобов`язаний сплачувати за всі фактично спожиті житлово-комунальні послуги.

Таким чином, ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг, що надаються ТОВ «УПРАВДОМ» в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Незважаючи на цей факт сплата за надані послуги не здійснюється, внаслідок чого відповідач має заборгованість перед ТОВ «УПРАВДОМ» у розмірі 90851,24 (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят одна, 24) гривня з яких борг за комунальні та житлові послуги складає 84 719,36 (вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять, 36) гривень, загальний розмір нарахованих 3% річних складає 1 548,67 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім, 67) гривень; нараховані інфляційні за несвоєчасну оплату складає 4583,21 (чотири тисяч п`ятсот вісімдесят три, 21) гривні.

На підтвердження існуючої заборгованості, позивачем надано розрахунок заборгованості.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, у тому числі Законом України від 09.11.2017 № 2189-VIII (зі змінами і доповненнями) «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), що набрав чинності з 01.05.2019 року.

Відповідно до п.п. 6, 8, 12, 13 ст. 1 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний договір про надання комунальних послуг (далі - колективний договір) - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 10 Закону № 2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вищезазначеного Закону, споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Частина 1 статті 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На час звернення ТОВ «Управдом» з позовом до суду відповідачка має заборгованість за комунальні послуги у розмірі 90851,24 (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят одна, 24) гривня з яких борг за комунальні та житлові послуги складає 64211,34 (шістдесят чотири тисячі двісті одинадцять, 34) гривень з яких борг за житлово-комунальні послуги складає 58008,11 (п`ятдесят вісім тисяч вісім, 11) гривень, загальний розмір нарахованих 3% річних складає 1392,81 (одна тисяча триста дев`яносто дві, 81) гривні; нараховані інфляційні за несвоєчасну оплату складає 4810,42 (чотири тисячі вісімсот десять, 42) гривень.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Згідно розрахунку інфляційного збільшення та 3% річних по заборгованості відповідача.

Доводи позивача про неналежне виконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг та наявність заборгованості знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак стягненню з ОСОБА_1 підлягає сума заборгованості в повному обсязі з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційного збільшення.

Відповідачем не спростована належним чином наявність заборгованості перед позивачем.

За таких обставин, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. за подання позовної заяви.

Також позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 850 грн.

Судом встановлено, що 05 грудня 2024 року між ТОВ «УПРАВДОМ» та адвокатом Михайленко Марією Миколаївною було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

03 лютого 2025 року між ТОВ «УПРАВДОМ» та адвокатом Михайленко Марією Миколаївною було укладено додаткову угоду №10 до договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2024 року, за яким клієнт доручив адвокату здійснити комплекс юридичних дій, пов`язаних з захистом порушених прав щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Сторони у додатковій угоді дійшли висновку про те, що попередня вартість послуг становить 6850,00 гривень та складається з наступних витрат:

- робота з діючим законодавством що регулює відносини клієнта з питань надання послуг у сфері ЖКП, правовстановлюючими документами, внутрішньою документацією клієнта та правовою позицією ВС 1 500,00 гривень;

- підготовка та подання позову 3750,00 гривень;

- представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 1 500,00 гривень.

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 6850,00 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.20220 року у справі №755/9215/15-ц; додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382дс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня2006р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня2009р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня2014р. у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 . лотого2015р. у справі «Барк шевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від, 28 листопада2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 р. № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р. № 753/1203/18.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Тому, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 6850,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 530, 612, 625, 628, 638ЦК України, ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 265, 279, 282-283, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «УПРАВДОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи 32901991) заборгованість в сумі 90851,24 (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятдесят одна) гривні 24 копійки з яких борг за комунальні та житлові послуги складає 84 719,36 (вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 36 копійок, загальний розмір нарахованих 3% річних складає 1 548,67 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) гривень 67 копійок; нараховані інфляційні за несвоєчасну оплату складає 4583,21 (чотири тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривень 21 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «УПРАВДОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи 32901991) судові витрати, а саме: 2422,4 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору та 6850,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: