Справа № 333/6144/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ковальова Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без письмової згоди батька,

В с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без письмової згоди батька.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру, адреса реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , що не відноситься за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Правова позиція позивача при обґрунтуванні подання позову саме до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зводиться до того, що цей спір виник з приводу нерухомого майна, а тому на нього поширюються правила виключної підсудності, що визначені у статті 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим, відповідно до позиції Верховного Суду, висловленою у справі № 726/2102/16-ц, провадження № 61-22920ск18 від 27 червня 2018 року, перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об?єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

У своїй позовній заяві позивач просить суд надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

Тобто предметом поданого позову є вимоги, що є похідними з питання визначення місця проживання малолітньої дитини, якщо її батьки проживають окремо. Визначення місця проживання та реєстрації малолітньої дитини не пов?язано з виникненням, визнанням або запереченням права користування або права власності щодо нерухомого майна.

Виходячи із системного аналізу наведених норм права, суд дійшов до переконання, що цей спір виник не з приводу реалізації позивачем в інтересах дитини права володіння, користування чи розпорядження нерухомим майном, тобто не з приводу нерухомого майна, а стосується виключно надання дозволу на реєстрацію місця проживання, відтак суд дійшов висновку, що на нього не поширюються правила виключної підсудності.

Правила підсудності ґрунтуються на основних засадах судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засадах цивільного судочинства, а також принципах побудови системи судів загальної юрисдикції. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя. По кожній справі, незалежно від її категорії, перше питання, яке вирішує суддя, це підсудність.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати цивільне провадження. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна цивільна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Усі справи, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом за встановленими правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

В силу приписів ст.378 ЦПК України, порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Отже підсудність справи в даному випадку визначається за загальним правилом, тобто за місцезнаходженням відповідача, а тому справа підлягає передачі на розгляд Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі підстави ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Відповідно до ст. 32ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 162, 354 ЦПК України, суддя -

у х в а л и л а :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини без письмової згоди батька-направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, адреса розташування: 69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 17А.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: Ю.В. Ковальова