Справа № 386/974/25
У Х В А Л А

16 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суд міста Кривого Рогу Власенко М.Д., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження суду надійшла вказана позовна заява.

В ході вирішення питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява надійшла з порушення правил підсудності з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В матеріалах позовної заяви відсутні відомості щодо наявності у сторін малолітніх або неповнолітніх дітей. Також, позивачем не надано відомостей, що вона за станом здоров`я чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача, не надано підтверджень домовленості подружжя про те, що справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них, а отже позов має бути пред`явлений за місцем реєстрації відповідача.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що від шлюбу у сторін спільних дітей не має. Також, позивачем не надано відомостей, що він за станом здоров`я чи з інших поважних причин не може виїхати до місця проживання відповідача, не надано підтверджень домовленості подружжя про те, що справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08 травня 2012 року.

Водночас, згідно отриманої судом інформації з Міністерства соціальної політики України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно зі статтею 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до ст.4 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Особа, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) якої знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 дійшов до таких висновків: «Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, відповідачі у якій зареєстровані на непідконтрольній території України, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Згідно абз.1 ч.1 ст.1 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.1-2 ст.4Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб).

Частиною 1 статті 5 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, зі змінами, регулює як механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, так і облік даних про внутрішньо переміщених осіб, включених до Єдиної інформаційної бази, у тому числі, містить дані про фактичне місце проживання/перебування таких особи, які по суті являють собою реєстрацію фактичного місця проживання/перебування цих особи у зв`язку із тимчасовою окупацією частини території України, на якій була проведена реєстрація місця проживання/перебування осіб до їх переселення до інших регіонів країни.

При вирішенні питання щодо підсудності даної цивільної справи суд зважає на те, що згідно ч.1 ст.378 ЦПК України рішення прийняте судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) підлягає скасуванню.

Згідно із ч.9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленомустаттею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою і офіційно через відповідний орган зареєстрував місце свого перебування, а тому має зареєстроване у встановленому порядку місце перебування, тому за правилами підсудності справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва, юрисдикція якого поширюється на територію зареєстрованого місця перебування відповідача, у зв`язку зі чим суддя приходить до висновку, що справу за вказаним позовом слід передати за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч.1 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 28, 31, 32, 187, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва, за адресою: 03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, буд. 14-а.

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скаргине пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 16 липня 2025 року.

Суддя М.Д. Власенко