Справа №464/991/25
пр № 2-з/464/22/25
У Х В А Л А

17 червня 2025 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Харук У.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Доарме В.С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 464/991/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі ТДВ «СК «Гардіан») про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 165 726,50 грн., а також моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., з відповідача ТДВ «СК «Гардіан» витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 1 700 грн.

16.06.2025 представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про вжиття заходів забезпечення означеного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 220 000 грн., що належать ОСОБА_3 і знаходяться у нього або інших осіб, та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а зокрема грошових коштів в сумі 220 000 грн., отриманих ним з продажу автомобіля, здійснювати платежі або передавати зазначені грошові кошти іншим особам, чи виконувати щодо предмету спору інші зобов`язання.

Заяву представник позивача мотивував тим, що під час судового розгляду поданої стороною позивача заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_1 , та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобіля, було встановлено, що власник автомобіля «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 13.02.2025 перереєстрував належний йому на момент ДТП автомобіль на нового власника ОСОБА_4 згідно з договором купівлі-продажу 4645/2025/5142942 транспортного засобу від 13.02.2025. У зв`язку з чим судом відмовлено у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на означений автомобіль. Відтак, внаслідок продажу належного відповідачу на праві власності автомобіля, останній отримав грошові кошти в сумі 324 947 грн., а отже є безспірним володільцем та розпорядником таких коштів. Вважає, що невжиття заходів забезпечення щодо грошових коштів, які належать ОСОБА_3 , може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист позивача ОСОБА_1 , а також поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. Зазначає, що в спірних правовідносинах мають місце ознаки ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх зобов`язань щодо відшкодування завданої ним шкоди, адже ДТП мала місце 19.09.2024, за ініціативи сторони позивача вживалися заходи досудового врегулювання, які з вини відповідача не дали позитивного результату, позов до суду подано 10.02.2025, а 13.02.2025 ОСОБА_3 відчужив належний йому автомобіль марки «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_1 .

Зважаючи на предмет позову стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 164 026,50 грн. матеріальної шкоди, 25 000 грн. моральної шкоди, орієнтовані судові витрати в розмірі 30 000 грн., а всього 219 026,50 грн., сторона позивача переконана, що буде достатнім та необхідним вжиття заходів забезпечення позову щодо грошових коштів, отриманих ОСОБА_3 від продажу автомобіля, а саме на суму 220 000 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник заяву про забезпечення позову підтримали в повному обсязі. Вважають, що з врахуванням характеру спору, доказів, наданих на підтвердження заяви, спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача ОСОБА_3 в межах суми позову відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідач та його представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, покликаючись на відсутність в ОСОБА_3 на момент розгляду заяви про забезпечення позову грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля та відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпеченням позову є сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

За умовами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 165 726,50 грн., а також моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.09.2024 за участі автомобіля «Subaru Impreza», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням, як стверджує позивач, ОСОБА_3 , та автомобіля «Skoda Yeti», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову стороною позивача не доведено, що права позивача можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу, та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів реального наміру відповідача відчужити все своє майно та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Обраний позивачем захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 220 000 грн., що належать відповідачу і знаходяться у нього або інших осіб, та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, а зокрема грошових коштів в сумі 220 000 грн., отриманих ним з продажу автомобіля, здійснювати платежі або передавати зазначені грошові кошти іншим особам, чи виконувати щодо предмету спору інші зобов`язання, з урахуванням відсутності інформації про наявність у відповідача на час розгляду заяви означених грошових коштів, що підтверджується також отриманою судом інформацією про доходи відповідача за останні три роки, не може свідчити про адекватність даного заходу забезпечення позову (його відповідність вимогам, на забезпечення яких він застосовується), внаслідок чого суд приходить до висновку про неспівмірність обраного відповідачем заходу, передбаченого ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позовним вимогам, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 464/991/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення повної ухвали.

Повне судове рішення складено 30.06.2025.

Суддя Володимир ЖИЛА