Провадження № 2/521/840/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріального та морального збитку, завданих злочином, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріального та морального збитку, завданих злочином, в якому просив суд стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» () на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., втрачену заробітну плату за три мясяці в розмірі 9600 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 23000 грн., витрати на проїзд до суду та у зворотньому напрямку в сумі 3500 грн., а всього на загальну суму 136 100 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що ОСОБА_2 , 1981 року народження, згідно обвинувального акту, скерованого до Малиновського районного суду м. Одеси, обвинувачується в тому, що 06.05.2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, як водій допустила порушення вимог п. п. 2.3 (б), 8.7.3 (г), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗІУ 9», бортовий номер № НОМЕР_1 , за маршрутом № 8, здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці Михайла Грушевського з боку вулиці Одеської у напрямку вулиці Хімічної, на перехресті вулиці Михайла Грушевського та вулиці Хімічної, виконуючи поворот ліворуч на вулицю Хімічну, за кермом транспортного засобу уважною не була, діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, в ході здійснення руху та зміною його напрямку не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проігнорувавши жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів, виїхала на вказане перехрестя, де допустила зіткнення з мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , 1989 року народження, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 4-го поперекового хребця та поперечних відростків 5-го поперекового хребця, забійних ран та саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.08.2017 року спричинили тривалий розлад здоров?я ОСОБА_1 строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. п. 2.3 (б), 8.7.3 (г), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і саме її фактичні дії перебувають у причинному зв?язку з настанням події цієї пригоди.

На стадії досудового слідства ОСОБА_2 повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156 від 13.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито у зв?язку зі звільненням її від кримінальної відповідальністю на підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності.

З мотивувальної частини вказаної ухвали суду від 22.02.2024 р. вбачається, що суд роз?яснив обвинуваченій ОСОБА_2 , що вона звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та ст.285 КПК України, при цьому кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав. Тобто закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов?язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. В резолютивній частині ухваленого рішення суду вказано, що цивільний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду, потерпілому роз?яснено його право звернення до суду в порядку цивільного судочинства. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, підлягає закриттю з нереабілітуючих підстав, потерпілий має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що винна у пригоді ОСОБА_2 на момент зіткнення знаходилась в трудових стосунках з власником джерела підвищеної небезпеки тролейбуса ЗІУ-9 бортовий номер НОМЕР_1 КП "Одесміськелектротранс". В результаті вчинення злочину позивачу завдана моральна шкода, яка виражається в тому, що в результаті зіткнення позивач почув фізичну біль та отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому 4-го поперекового хребця та поперечних відростків 5-го поперекового хребця, забійних ран та саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.08.2017 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи від 03.06.2022 р. спричинили тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Одержані тілесні ушкодження викликали у нього фізичні страждання у момент їх спричинення, в процесі лікування, в подальших больових відчуттях. Функції травмованих органів не відновлено. Сьогодні, по закінченню значного періоду часу, він після ДТП продовжує відчувати періодичну біль в районі хребця та попереку. Ці болі викликають певний дискомфорт під час виконання функціональних обов?язків на роботі. Позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов?язаних з пережитим моментом ДТП, а також з отриманим фізичним болем внаслідок ДТП, отриманими тілесними ушкодженнями, яку Позивач оцінює в 50 000, 00 грн.; позивач пережив сильний стрес від події та отримав на все життя фобію перебування в автомобілі під час руху. Отже позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як за короткочасний сильний емоційний стрес, пов?язаний з страхом втрати життя або здоров?я, отриманням фізичного болю, та тілесних ушкоджень, в наслідок завдання тілу перевантажень гальмування, та довготривалу зміну психологічного стану у формі фобії перебування в автомобілі під час руху. В свою чергу третя особа водій ОСОБА_2 , яка 06.05.2017 року управляла тролейбусом ЗІУ-9 бортовий номер 670, з самого початку знала, що саме її дії вчинені у супереч правилам дорожнього руху перебувають у причинному зв?язку з настанням ДТП. Однак, власник джерела підвищеної небезпеки усупереч нормальної поведінки, не тільки не вибачився за скоєне, не запропонувала самостійно допомогу, не була чесною у визнанні своєї вини, але й вчинила дії направлені на ухиляння від відповідальності, в тому числі шляхом надання недостовірної інформації про обставини ДТП під час оформлення ДТП, що призвело до порушення кримінального провадження, проведення досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи на протязі близько 7 (семи ) років. Крім того водій ОСОБА_2 під час проведення досудового слідства, розгляду справи судом першої інстанції, достовірно знаючи про свою вину у вказаному ДТП, намагалася ввести суд в оману, та всіляко затягувала розгляд справи, в тому числі шляхом подання клопотань, що призвело до неможливості прийняття судом своєчасного рішення. Таким чином, протиправна поведінка завдавача шкоди суттєво вплинуло на спосіб життя. Слід звернути увагу, що через вказане вище, позивач зазнає душевні страждання, які є триваючими, про те як відповідач, достовірно знаючи про свій обов?язок щодо відшкодування завданої нею, шкоди ухиляється від цього. Підсумовуючи наведене, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов?язаних з пережитим моментом ДТП, яку позивач оцінює в 50 000, 00 грн.; у своїй сукупності, перераховані вище перенесені ним етичні і фізичні страждання складають моральну шкоду, яка у відповідності з вимогами ст.ст. 23, 1167 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013р. «Про деякі питання вживання судами законодавства при вирішенні суперечок про відшкодування збитку, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки», повинна бути компенсована в грошовій формі. На думку позивача заподіяна моральна шкода буде компенсована у разі виплати відповідачем комунальним підприємством «Одесміськелектротранс» грошової компенсації в розмірі 100 000,00 гривень.

У позивача на стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження, судового розгляду кримінальної справи, а також з метою представляти інтереси в суді виникла необхідність звернутись до послуг адвоката, вартість послуг якого складає 23 000,00 гривень. Для прийняття участі у розгляді справи виникла необхідність поїздок позивача до суду з міста Болград до міста Одеси та у зворотному напрямку. На день складення уточнень до позову вартість поїздок склала 3 500,00 гривень. Позивач зазначає, що з моменту події 06.05.2017 року по 06.07.2017 рік відповідач зобов?язаний йому виплатити мінімальну заробітну плату за 3 (три) місяця в розмірі - 9600,00 грн. (3200,00 гр. * 3 місяця = 9600,00 грн.).

Таким чином, з вини водія ОСОБА_2 позивачем втрачена заробітна плата за 3 (три) місяця в розмірі - 9600,00 гривень, спричинена моральна шкода на суму - 100000,00 гривень, виплачені судові затрати на правову допомогу адвоката суму - 23000,00 гривень, судові затрати на проїзд до суду та у зворотному напрямку на суму 3500,00 гривень, а всього спричинена матеріальна та моральна шкода на загальну суму - 136100,00 гривень.

В подальшому представник позивача відмовився від позовних вимог до відповідача в частині судових затрат на правничу допомогу в сумі 23 000 грн. та судових витрат на проїзд в розмірі 3500 грн..

Таким чином представник позивача просив стягнути з відповідача КП "Одесміськелектротранс" на корись ОСОБА_1 , спричинену йому моральну шкоду на суму 100 000,00 гривен, втрачену заробітну плату за 3 (три) місяця в розмірі - 9600,00 гривень, виплачені судові затрати на правову допомогу адвоката на суму - 5000,00 гривень, судові затрати на суму 300,00 гривень, а всього на загальну суму 114 900,00 гривень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2025 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».

Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в загальній сумі 114 900 грн. та просив їх задовольнити.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнали, оскільки вважали їх недоведеними.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином. Пояснень на позовні вимоги не надав.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи ОСОБА_2 , дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що 06.05.2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, на перехресті вул. Михайла Грушевського та вул. Хімічної в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса марки «ЗУ 9», бортовий номер № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка виконувала поворот ліворуч на вулицю Хімічну, та мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню № 70001156 від 13.05.2017р.,скерованого до Малиновського районного суду м. Одеси, ОСОБА_2 , 1981 року народження, обвинувачується в тому, що 06.05.2017 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, як водій допустила порушення вимог п. п. 2.3 (б), 8.7.3 (г), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, керуючи технічно справним тролейбусом марки «ЗІУ 9», бортовий номер № НОМЕР_1 , за маршрутом №8, здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїжджої частини вулиці Михайла Грушевського з боку вулиці Одеської у напрямку вулиці Хімічної, на перехресті вулиці Михайла Грушевського та вулиці Хімічної, виконуючи поворот ліворуч на вулицю Хімічну, за кермом транспортного засобу уважною не була, діючи необережно, проявивши злочинну самовпевненість, в ході здійснення руху та зміною його напрямку не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проігнорувавши жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів, виїхала на вказане перехрестя, де допустила зіткнення з мікроавтобусом марки «Mersedes-Benz Sprinter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , 1989 року народження, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 4-го поперекового хребця та поперечних відростків 5-го поперекового хребця, забійних ран та саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 03.08.2017 року спричинили тривалий розлад здоров?я ОСОБА_1 строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. п. 2.3 (б), 8.7.3 (г), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року і саме її фактичні дії перебувають у причинному зв?язку з настанням події цієї пригоди.(а.с.119-123)

Згідно висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) Одеського обласного бюро судово медичної експертизи №27 від 03.06.2022р. у ОСОБА_1 були виявлені закриті переломи тіл 1-го та 3-го поперекових хребців та поперечних відростків 5-го поперекового хребця, забійні рани та садна обличчя; вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, такими предметами могли бути частини салону автомобіля, що рухався, в умовах дорожньо-транспортної пригоди; ушкодження у вигляді закритих переломів тіл 1-го та 3-го поперекових хребців та поперечних відростків 5-го поперекового хребця спричинили тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. (а.с.124-134)

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001156 від 13.05.2017 р. за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрито у зв?язку зі звільненням її від кримінальної відповідальністю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв?язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до КП «Одесміськелектротранс» про стягнення моральної шкоди та витрат на загальну суму 25 000 грн., а також до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди на загальну суму 1000 грн. залишено без розгляду, роз`яснено потерпілому його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. (а.с.8-9)

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року (справа № 712/8174/23) у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-карного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Судом також встановлено та не заперечується сторонами, що тролейбус марки «ЗІУ 9», бортовий номер № НОМЕР_1 , яким 06.05.2017р. керувала водій ОСОБА_2 , належить КП «Одесміськелектротранс».

Згідно із ч.1.2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, шо вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В матеріалах справи наявна копія висновку № 17-3373/2132 комплексної судової автотехнічної і відеотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 та тролейбуса ЗІУ від 15.05.2018р. з урахуванням відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на перехресті вул. Хімічна-вул. М. Грушевського в м. Одесі 06.05.2017р. , в якому зазначено наступне.

Як вбачається з відеозаписів, вони виконані камерами відеоспостереження, які встановлені на стаціонарних об?єктах, та спрямовані на перехрестя.

Файл «him 1.avi».

У процесі дослідження були зроблені стоп-кадри даного відеозапису:

- на стоп-кадрі № l (фото 1) показаний загальний вид ракурсу перехрестя, перед перехрестям стоїть тролейбус;

- на стоп-кадрі № 2 показаний початок руху тролейбуса у прямому напрямку до перехрестя; на світлофорі горить зелений сигнал світлофора для руху в прямому напрямку (показаний стрілкою зеленого кольору);

- на стоп-кадрі № 3 тролейбус зупиняється; на світлофорі зелений сигнал світлофора починає блимати (час по таймеру 17:32:46);

- на стоп-кадрі № 4 показане відновлення руху тролейбуса у прямому напрямку до перехрестя; на світлофорі загорівся жовтий сигнал світлофора (час по таймеру 17:32:49), у кадрі видний зустрічний автомобіль Мерседес (показаний стрілкою синього кольору);

- на стоп-кадрах №№ 5,6 показане наближення автомобіля Мерседес до перехрестя;

- на стоп-кадрах №№ 7,8 показаний повільний рух тролейбуса з плавним маневром вліво, автомобіль Мерседес наближається до перехрестя (час по таймеру 17:32:51);

- на стоп-кадрах №№ 9,10 показане наближення автомобіля Мерседес до перехрестя;

- на стоп-кадрі № 11 показаний повільний рух тролейбуса з маневром вліво, автомобіль Мерседес наближається до перехрестя, з-під передніх коліс автомобіля Мерседес починає "виходити дим", утворення якого характерно для руху автомобіля в гальмуванні з заблокованими колесами;

- на стоп-кадрі № 12 загорівся червоний сигнал світлофора і зелена стрілка вліво (час по таймеру 17:32:52), тролейбус продовжує маневр вліво, автомобіль Мерседес наближається до перехрестя з гальмуванням;

- на стоп-кадрах №№ 13-16 показаний поворот тролейбуса ліворуч, автомобіль Мерседес наближається до тролейбуса, відбувається зіткнення транспортних засобів (час по таймеpy 17:32:54),

Файл «himich.avi».

У процесі дослідження були зроблені стоп-кадри даного відеозапису:

- на стоп-кадрі № 17 (фото 17) показаний загальний вид ракурсу перехрестя, перед перехрестям стоїть тролейбус;

- на стоп-кадрі № 18 показаний початок руху тролейбуса у прямому напрямку до перехрестя; на світлофорі горить зелений сигнал світлофора для руху в прямому напрямку (показаний стрілкою зеленого кольору);

- на стоп-кадрі № 19 тролейбус зупиняється; на світлофорі зелений сигнал світлофора починає блимати (час по таймеру 17:32:48);

- на стоп-кадрі № 20 показане відновлення руху тролейбуса у прямому напрямку до перехрестя; на світлофорі загорівся жовтий сигнал світлофора (час по таймеру 17:32:51);

- на стоп-кадрах №№ 21,22 показаний повільний рух тролейбуса з плавним маневром вліво;

- на стоп-кадрі № 23 загорівся червоний сигнал світлофора і зелена стрілка вліво (час по таймеру 17:32:54), тролейбус продовжує маневр вліво;

- на стоп-кадрах №№ 24-26 показаний поворот тролейбуса ліворуч, автомобіль Мерседес наближається до тролейбуса (з-під передніх коліс автомобіля Мерседес "виходить дим", утворення якого характерно для руху автомобіля в гальмуванні з заблокованими колесами), відбувається зіткнення транспортних засобів (час по таймеру 17:32:55).

За даними відеозапису, на якому зафіксований процес руху автомобіля, технічно можливо визначити відстань переміщення автомобіля за певні проміжки часу.

При цьому відстань переміщення автомобіля на двох ділянках його руху можливо визначити з урахуванням відомого розмірного параметра. У процесі дослідження проводилося визначення відстані переміщення автомобіля при його проїзді повз капітальних елементів дороги.

На зображенні відеозапису були нанесені умовні лінії (червоного кольору), які розташовані приблизно поперек поздовжньої осі проїзної частини у основані двох стандартних залізобетонних стовпів ЛЕП.

На першому стоп-кадрі (фото №№ 5,6 таблиці додатка) ось передніх коліс автомобіля Мерседес перетинає першу умовну лінію, на другому стоп-кадрі (фото №№ 9,10) ось передніх коліс автомобіля Мерседес перетинає другу умовну лінію.

Відстань уздовж проїзної частини між стовпами складає приблизно 31.64 м (дані з Інтернет-Сервісу Google Maps з відповідним програмним забезпеченням Google Earth (Google Планета Земля) - фото 27,28.

Дану відстань автомобіль Мерседес проїжджає за 24 кадри (при кількості кадрів 25/с за час по таймеру з 17:32:51 по 17:32:52), плюс 4 кадри (при кількості кадрів 26/с за час по таймеру з 17:32:52 по 17:32:53). Час руху автомобіля складе 24/25+4/26= 1.11 с.

Тоді швидкість руху автомобіля Мерседес на даній ділянці дороги складе близько 31.6/1.11*3.6=102.62 км/год.

Таким чином, виходячи з даних відеозапису й проведеного розрахунку, приблизна швидкість руху автомобіля Мерседес при русі до місця ДТП (перед екстреним гальмуванням) становила приблизно 103 км/год.

Відповідно до показань водія мікроавтобуса Мерседес ОСОБА_1 , під?їжджаючи до перехрестя вул. Ленінградське шосе - вул. Хімічна, він здійснював рух по середній смузі зі швидкістю близько 60 км/год для руху прямо. Дане перехрестя регулюється світлофорним об?єктом, з додатковою секцією світлофора для повороту ліворуч. Світлофор, коли він під?їжджав до перехрестя, працював в справному стані, горів зелений сигнал, який дозволяв рух через перехрестя. У певний момент на світлофорі зелений сигнал почав моргати, в цей момент водій трохи прискорився, щоб встигнути закінчити маневр. Уже перебуваючи в безпосередній близькості до перехрестя водій побачив тролейбус, який був розташований в зустрічному напрямку в межах перехрестя, почав виконувати маневр лівого повороту. У цей момент водій натиснув на педаль гальма, почав екстрено гальмувати і намагався ухилитись рульове колесо в ліву сторону, з метою уникнути зіткнення. Тролейбус продовжував повертати. Вжитими заходами зіткнення уникнути не вдалося.

За даними схеми організації дорожнього руху та паспортних даних роботи світлофор-них об?єктів на перехресті (довідка КП «СМЕП»), регулювання руху через перехрестя здійснювалося в три фази:

- на першій фазі був дозволений рух по дорозі Київське шосе - вул. М. Грушевського прямо й праворуч, кінець цієї фази показаний на стоп-кадрах відеозапису №№ 1,2, 17,18;

- далі на світлофорних об?єктах для руху по дорозі Київське шосе - вул. М. Грушевського зелений сигнал світлофора горить у режимі миготіння 3 секунди, ця фаза показана на стоп-кадрах відеозапису №№ 3,19;

- далі на світлофорних об?єктах для руху по дорозі Київське шосе - вул. М. Грушевського зелений сигнал світлофора гасне й 3 секунди горить жовтий сигнал світлофора, ця фаза показана на стоп-кадрах відеозапису №№ 4-11, 20-22;

- далі на світлофорних об?єктах для руху по дорозі Київське шосе - вул. М. Грушевського спільно загоряються сигнал у вигляді зеленої стрілки наліво й червоний сигнал, які дозволяють рух тільки для повороту ліворуч із двох зустрічних напрямків, початок цієї фази показаний на стоп-кадрах відеозапису №№ 12-16, 23-26.

Таким чином, за даним відеозапису події, автомобіль Мерседес виїжджав на перехрестя вже на червоний сигнал світлофора, який забороняв рух через перехрестя в прямому напрямку, а зіткнення із тролейбусом відбулося через 35 кадрів після включення червоного сигналу світлофора (більш 1 секунди).

Отже, показання водія автомобіля Мерседес у частині руху на зелений сигнал світлофора зі швидкістю 60 км/год при під?їзді до перехрестя, з технічної точки зору, неспроможні й не можуть бути прийняті до дослідження обставин ДТП.

У даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Мерседес регламентувалися вимогами пунктів 8.7.3 (а, в, г) ПДР, згідно з якими зелений сигнал світлофора дозволяє рух, зелений миготливий - дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде включений сигнал, що забороняє рух, жовтий - забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів.

Згідно з вимогами п. 8.10 ПДР, при подачі світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо й вони відсутні й у всіх інших випадках перед пересічною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Крім того, дії водія автомобіля Мерседес регламентувалися вимогами п. 12.4 ПДР, згідно з якими, в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. з урахуванням даних схеми ДТП, водієві автомобіля Мерседес при включенні сигналу світлофора, що забороняв рух, необхідно було зупинити автомобіль перед світлофором. У відповідності із вимогами п. 8.11 ПІДР, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. За даними відеозапису водій автомобіля Мерседес зробив виїзд на перехрестя вже на червоний сигнал світлофора (стоп-кадр №12). Таким чином, для зупинки автомобіля Мерседес перед перехрестям необхідна була відстань приблизно 67 м (при службовому гальмуванні з припустимої швидкості 60 км/год) і приблизно 92-96 м (при екстреному гальмуванні з фактичної швидкості), що менше фактичного віддалення автомобіля від перехрестя в момент включення на світлофорі зеленого миготливого сигналу світлофора.

У даній ситуації для водія автомобіля Мерседес проявлялася зміна сигналу світлофора на зелений миготливий, і те, що в наслідок увімкнеться жовтий сигнал. Водієві належало враховувати, що з урахуванням початку зміни сигналу світлофора, при вибраному швидкісному режимі керованого автомобіля він виїде на перехрестя вже на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух.

Перетинання перехрестя на червоний сигнал світлофора з перевищенням припустимої вимогами ПДР швидкістю, факт ДТП на перехресті, з технічної точки зору, не можна вважати як фактор, що забезпечував безпеку руху.

При таких обставинах, визнати безпечним і припустимим продовження руху з метою перетинання перехрестя водієм автомобіля Мерседес відповідно до вимог п. 8.11 ПДР, з технічної точки зору, підстав не має.

Водієві автомобіля Мерседес, у відповідність із вимогами пунктів 8.7.3 (в, г), 8.10, 12.4 ПДР, при включенні зеленого миготливого сигналу світлофора належало оцінити дорожньо-транспортну ситуацію, зупинити керований автомобіль перед дорожньою розміткою «стоп-лінія» (до перехрестя) до моменту загоряння забороняючого рух червоного сигналу світлофора.

Належним виконанням викладених вище належних, відповідно до вимог ПДР, дій, зупинивши керований автомобіль перед перехрестям, водій автомобіля Мерседес мав технічну можливість запобігти зіткненню з тролейбусом.

Відповідно до показань водія тролейбуса ОСОБА_2 , перехрестя регулювався світлофорним об?єктом з додатковою секцією світлофора для повороту ліворуч. Водій зайняла крайнє ліве положення для повороту ліворуч, коли під?їхала до перехрестя, додаткова секція почала моргати, зменшила швидкість і зупинилася на самому перехресті в крайньому лівому положенні. В цей час на зустріч і та в попутному напрямку прямо здійснювали рух інші транспортні засоби. У певний момент потік транспортних засобів, який їхав назустріч, закінчився, машин, які ідуть на зустріч, водій більше не спостерігала. У цей момент водій подивилася на світлофорний об?єкт, який розташований на протилежному боці - дублюючий світлофор, який регулює проїзд через перехрестя з додатковою секцією - на світлофорі загорілася зелена секція, яка дозволяла поворот ліворуч. Водій почала рух тролейбуса, їхала ще трохи прямо, щоб взяти більший радіус, ще не повернула ліворуч, як почула скрип гальм, побачила мікроавтобус темного кольору, який рухався по вул. Ленінградське шосе в зустрічному напрямку, відразу натиснула на педаль гальма і зупинила тролейбус. Тролейбус остаточно зупинився, а мікроавтобус темного кольору в процесі гальмування почав йти вліво (для нього) і допустив зіткнення з правої бічної стороною кузова тролейбуса.

За даними відеозапису події, тролейбус почав виїжджати на перехрестя й повертати ліворуч в момент включення на світлофорі жовтого сигналу світлофора - за 3 секунди до включення зеленої стрілки, яка дозволяла рух наліво.

Отже, показання водія тролейбуса в частині початку руху через перехрестя при включенні зеленої стрілки на світлофорі, з технічної точки зору, неспроможні й не можуть бути прийняті до дослідження обставин ДТП.

У даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія тролейбуса регламентувалися вимогами пункту 8.7.3 (б, 1) ПДР, згідно з якими сигнал у вигляді зеленої стрілки у додатковій секції світлофора дозволяє рух у зазначеному напрямку, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів, а також вимогами пункту 10.1 ПДР, згідно з якими перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Виконанням викладених вище належних, відповідно до вимог пунктів 8.7.3 (г) i 10.1 ПДР, дій, відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч до включення сигналу світлофора, який дозволяв рух (секції із зеленою стрілкою), водій тролейбуса мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Мерседес.

З урахуванням проведеного дослідження, в причинному зв?язку із зіткненням транспортних засобів, з технічної точки зору, з одного боку перебувають дії водія автомобіля Мерседес, які не відповідали до вимог пунктів 8.7.3 (г) і 8,10 ПДР, а з іншого боку - дії водія тролейбуса, які не відповідали до вимог пунктів 8.7.3 (г) і 10.1 ПДР.

За даними схеми ДТП, швидкість руху автомобіля Мерседес перед гальмуванням в умовах події становила більше 78-80 км/год.

За даними відеозапису пригоди швидкість руху автомобіля Мерседес до його екстреного гальмування перед перехрестям була приблизно 103км/год.

Згідно висновків експерта у даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля Мерседес регламентувалися вимогами пунктів 8.7.3 (а, в, г) ПДР, згідно з якими зелений сигнал світлофора дозволяє рух, зелений миготливий - дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде включений сигнал, що забороняє рух, жовтий - забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів.

Крім того, дії водія автомобіля Мерседес регламентувалися вимогами п. 12.4 ПДР, згідно з якими, в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Водієві автомобіля Мерседес, у відповідності із вимогами пунктів 8.7.3 (в, г), 8.10 ПДР, при включенні зеленого миготливого сигналу світлофора належало оцінити дорожньо-транспортну ситуацію, зупинити керований автомобіль перед дорожньою розміткою «стоп-лінія» (до перехрестя) до моменту загоряння забороняючого рух червоного сигналу світлофора.

Виконанням викладених вище належних, відповідно до вимог ПДР, дій, зупинивши керований автомобіль перед перехрестям, водій автомобіля Мерседес мав технічну можливість запобігти зіткненню з тролейбусом ЗІУ9.

У даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія тролейбуса ЗГУ9 регламентувалися вимогами пунктів 8.7.3 (б, г) ПДР, згідно з якими сигнал у вигляді зеленої стрілки у додатковій секції світлофора дозволяє рух у зазначеному напрямку, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про майбутню зміну сигналів, а також вимогами пункту 10.1 ПДР, згідно з якими перед початком руху та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Виконанням вимог пунктів 8.7.3 (Г) і 10.1 ПДР, відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч до включення сигналу світлофора, який дозволяв рух (секції в зеленою стрілкою), водій тролейбуса ЗІУ9 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Мерседес.

В причинному зв?язку із зіткненням транспортних засобів, з технічної точки зору, з одного боку перебувають дії водія автомобіля Мерседес, які не відповідали до вимогам пунктів 8.7.3 (г) і 8.10 ПДР, а з іншого боку - дії водія тролейбуса ЗГУ9, які не відповідали до вимог пунктів 8.7.3 (г) і 10.1 ПДР.

Суд частково погоджується із вказаним висновком посилаючись на наступні обставини.

Згідно п.п. 1.3., 1.4. 2.3.б, 12.3.,12.4., 16.5., 16.8., 16.9., 16.10. Правил дорожнього руху (в редакції станом на 06.05.2017р.) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. У разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід . Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора. Під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків. На перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водій, який перебуває на смузі, з якої робиться поворот, повинен продовжувати рух у напрямку, що вказує стрілка, ввімкнута в додатковій секції, якщо його зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ним по тій самій смузі.

Судом оглянуто відеозаписи, які містяться в кримінальній справі № 521/9343/18 (кримінальне провадження № 0001156 від 13.05.2017р.), на яких відображена дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 06.05.2017р. за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 та тролейбуса ЗІУ9 бортовий номер 670 та встановлено, що водій тролейбуса ЗІУ9 бортовий номер 670 вже знаходився на перехресті вул. Хімічної та вул. М. Грушевського в м. Одесі та очікував коли проїдуть всі транспортні засоби, які рухалися в зустрічному напрямку, і коли транспортні засоби зупинилися, почав повертати ліворуч, при цьому позивач, керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 на швидкості, яка значно перевищує дозволену швидкість в населених пунктах, не зупинився на заборонений сигнал світлофору, а продовжив свій рух, внаслідок чого відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів.

Суд зазначає, що навіть якби водій тролейбуса ЗІУ9 і не почав повільний рух на жовтий сигнал світлофору, враховуючи габарити тролейбуса, його швидкість та швидкість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_2 дорожньо-транспортної пригоди навряд-чи можливо було б уникнути.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що вина водія тролейбуса ЗІУ9 бортовий номер 670 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 06.05.2017р. на перехресті вул. Хімічної та вул. М. Грушевського в м. Одесі доведена не була, а відтак суд відмовляє в задоволенні позовних вимог до КП «Одесміськелектротранс» про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що …Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Згідно генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №12/1215496/1602/17, укладеного 13.01.2017р. між КП «Одесміськелектротанс» та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» на період з 16.02.2017р. по 15.02.2018р., тролейбус ЗІУ-670, бортовий номер 670, і за його змістом у разі настання страхового випадку страхова компанія зобов?язується здійснити виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку, ліміт відповідальності страховика становить за: за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю третіх осіб -33,3%, в тому числі:, за заподіяння моральної шкоди третім особам 0%, за заподіяння шкоди майну третіх осію 66,7%. (п.п.5.3. 5.4.2.). (а.с.224-228)

Відповідно до п.4.1 Договору страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого ТЗ і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.п.12.4., 12.5., 12.5.2.3. договору розмір збитку, що підлягає відшкодуванню страховиком за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та (або) майну третьої особи визначається з урахуванням положень, зазначених у пункті 12.5. договору. У разі заподіяння шкоди життю або здоров`ю третіх осіб розмір збитків визначається: для особи, яка не працює, у розмірі допомоги, але не менше мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України.

Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.

Предметом договору страхування є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону і пов`язаних з відшкодуванням страхувальником (особою, відповідальність якої застрахована) шкоди, заподіяної ним третій особі, а саме фізичній особі або її майну та (або) майну юридичної особи, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу(код згідно ДК 021:2015:66514110-0 послуги зі страхування транспортних засобів).

Відповідно до п.5.5. Договору, - моральна шкода, зазначена у пункті 5.4.1.1. Договору, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, та (або) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, умовами чітко встановлено, що страховик ( ПрАТ «Страхова компанія «Провідна») повинна здійснити страхове відшкодування ОСОБА_1 , якому заподіяна шкода здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06.05.2017р., втрачену заробітну плату в розмірі 9 600 грн..

Представником позивача не було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», а отже його вимоги про стягнення втраченої заробітної плати у розмірі 9 600 грн. з КП «Одесміськелектротранс» заявлені до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та вимоги та стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. та судових затрат на суму 300 грн. також задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1195 ЦК України,ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування матеріального та морального збитку, завданих злочином, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 10 липня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН