УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Тесленко І. О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ЗАРАЗ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва, звернулись представники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з цивільним позовом до Кредитної спілки «ЗАРАЗ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача.

14 травня 2025 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 19 травня 2025 року.

Ухвалою від 19 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі; розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання

Крім того, позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії в цивільній справі. Вказана заява обгрунтована наступним. Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до Кредитної спілки "ЗАРАЗ", ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача. Предметом позовних вимог є: визнання частково удаваним Кредитного договору від 08.05.2020 року; скасування державної реєстрації права власності іпотекодержателя (відповідача 1) на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 ; витребування майна, а саме квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача - відповідача 2. [1] Обґрунтування необхідності забезпечення позову. На початку квітня місяця 2025 року, позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стало відомо, що вони НЕ є власниками квартири АДРЕСА_1 . Новим власником вказаної квартири є відповідач 2 - ОСОБА_3 , який придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 841, виданий 05 лютого 2025 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Гамаль І.М. (третя особа без самостійних вимог). Копія договору купівлі-продажу у заявника відсутня. Позивачі, звернувшись до нотаріуса з метою з`ясування обставин припинення свого права власності на квартиру, встановили таку хронологію подій: 27 січня 2025 року, відповідач 1 (Кредитна спілка «ЗАРАЗ»), на підставі договору іпотеки від 08 травня 2020 року, задовольнив свої вимоги іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , та зареєстрував своє право власності на таку квартиру; 05 лютого 2025 року, відповідач 1, як новий власник, продав відповідачу 2 за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . Вищезазначене підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 422994887 від 16.04.2025, примірник якої долучений до позовної заяви. Інформаційна довідка сформована на аркуші паперу форматом А4 без використання спеціального бланку, без підпису та печатки надавача інформації з Державного реєстру прав згідно абзацу третього пункту 3 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ доповнено Розділ VI Прикінцеві положення Закону «Про іпотеку» пунктом 5-2, відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41,47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. За таких обставин, на думку заявника, задоволення вимог іпотекодержателя (відповідача 1) за рахунок іпотечного майна (квартири) відбулося НЕ на законних підставах, оскільки дія статті 37 Закону «Про іпотеку» зупинена в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а тому позивачі звертаються з відповідним позовом про скасування державної реєстрації права власності шляхом задоволення вимог іпотекодержателя та витребування майна з чужого незаконного володіння. Водночас, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, заявника № 423006810 від 16.04.2025, примірник якої долучений до позовної заяви у позивача 1 відсутнє будь яке інше житло (нерухоме майно), тобто квартира, на яку було зареєстровано права власності іпотекодержателем була її єдиним житлом. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, заявника № 423060899 від 16.04.2025, у позивача 2 також відсутнє будь яке нерухоме майно, а отже позивачі позбавлені єдиного житла, шо є втручанням як у право на мирне володіння майном, так й у право на повагу до приватного і сімейного життя. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії (до подачі позову до суду). Вказаною ухвалою суду до набрання рішенням у справі № 760/10605/25 законної сили накладено арешт на об`єкт нерухомості - 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; а також заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2 та членів її сім`ї з квартири АДРЕСА_1 . Ухвала набрала законної сили негайно з моменту її підписання суддею, тобто 30 квітня 2025 року. Незважаючи на постановлену судом ухвалу від 30.04.2025 року про забезпечення позову, новий власник квартири висловлює погрози щодо відчуження 1/2 частки квартири, колишнім власником якої є ОСОБА_1 та на яку НЕ було накладено арешт, а також вселення до квартири третіх осіб, шо зробить життя позивачів нестерпним, призведе до конфліктних ситуацій та можливого погіршення стану здоров`я позивача 1, яка є пенсіонером, має ряд хронічних захворювань, а також, у подальшому, призведе до потенційного розширення кола учасників судового розгляду. Таким чином, незабезпечення позову у вказаний в цій заяві спосіб унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів позивачів, оскільки частка квартири може бути продана, у квартиру може буде вселено третіх осіб, що ускладнить подальше відновлення прав та збільшить склад учасників майбутнього судового розгляду.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2025 року заяву передано судді Тесленко І.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи представники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Солом`янського районного суду м. Києва з цивільним позовом до Кредитної спілки «ЗАРАЗ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача.

Згідно частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому у виконанні такого рішення.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було укладено з Кредитною спілкою «ЗАРАЗ» Кредитний договір №КВ-00070/04-20/1412 від 08 травня 2020 року.

Згідно до п.1.1. вказаного договору, кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом суми 200 000,00 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не є фізичною - особою - підприємцем.

Згідно до п. п. 9 -11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII, споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В якості забезпечення виконання всіх зобов`язань громадянина України ОСОБА_1 за кредитним договором №КВ-00070/04-20/1412 від 08 травня 2020 року, між заявником та Кредитною спілкою «ЗАРАЗ» було укладено Договір іпотеки, посвідчений 08.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., зареєстровано в реєстрі за №2624.

Як вбачається з вказаного договору 1 / 2 частка у справі спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку Кредитній спілці «ЗАРАЗ», належала заявнику, інша 1 / 2 ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №422994887 від 16.04.2025 року, 27 січня 2025 року право власності на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано за Кредитною спілкою «ЗАРАЗ» на підставі іпотечного договору серія та номер 2624, виданий 08.05.2020 року.

Також, зазначено, що на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 841, виданий 05.02.2025, право власності зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до п.5.2. розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 іншого нерухомого майна на праві власності не мають.

Таким чином, матеріали справи містять докази того, що заявник був власником 1 / 2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка вибула з його володіння, вказана квартира є його єдиною нерухомою власністю.

Заявник звернувся до суду з позовом щодо визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача.

Таким чином, як вбачається зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а також позовних вимог позовної заяви, звернення до суду пов`язано з захистом його права власності, з незаконним (на його думку) вибуттям нерухомого майна (1 / 2 частини квартири), яке є його єдиним житлом, з його володіння.

Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позовних вимог, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову, застосування заходів забезпечення позову на думку судді є доцільним та сприяють досягненню завдань цивільного процесу, закріплених у ст. 2 ЦПК України.

Накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірним із позовними вимогами та достатнім для ефективного захисту прав позивача.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, з урахуванням наведеного, беручи до уваги предмет та підстави (позовних вимог), надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересів сторін, а також з врахуванням того, що невжиття такого заходу забезпечення позову як арешт майна може призвести до подальшого відчуження спірного майна будь - яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення майбутнього позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та заявником (майбутнім позивачем), а також можливим порушенням їх прав як законних набувачів, суддя дійшов висновкупро необхідність задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі частково, а саме: у частині накладення арешту на спірний об`єкт нерухомості.

Щодо інших вимог заявника (позивача), суддя дійшов висновку, що вони є необґрунтованими, не взаємопов`язаними з позовними вимогами, тож у цій частині у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти дії в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Кредитної спілки «ЗАРАЗ», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, про визнання кредитного договору частково удаваним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на майно та витребування майна від добросовісного набувача, - задовольнити частково.

До набрання рішенням у справі № 760/10605/25 законної сили накласти арешт на об`єкт нерухомості - 1 /2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні іншої частини заяви про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягувач:

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник:

Кредитна спілка «ЗАРАЗ» (місцезнаходження: 03039, м. Київ, ву. Віктора Забіли, 5, офіс 122, );

ОСОБА_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя І.О. Тесленко