ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2917/25 Справа № 175/679/23 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Національний банк України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінілон», про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» на початку 2014 року на території АР Крим було укладено 10-ть банківських договорів з відповідними особовими рахунками, на які ОСОБА_2 вносив відповідні кошти.

З початку літа 2014 року він переїхав на постійне проживання до м. Дніпро. На даний час зареєстрований та проживає на території смт. Слобожанське.

15.11.2019 року він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» у м. Дніпро з заявою про повернення належних йому коштів. Але відповідач протиправно не повертає належні йому кошти, адже АТ КБ «ПриватБанк» не визнає факт укладення з ним банківських договорів.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року по цивільній справі №175/4639/19 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання 10-ти його банківських договорів та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк»: відповідних вкладів з процентами, 3% річних та пені за порушення його прав споживача банківських послуг.

Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 175/4639/19 Дніпровський апеляційний суд відмовив ОСОБА_1 у стягненні з АТ КБ «ПриватБанк» вкладів за восьми із десяти банківських договорів: № SAMDNWFD000

від 14 січня 2014 року; № SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року; № SAMDN85531 від 23 травня 2013 року; № SAMDN2236 від 16 травня 2013 року; № SAMDN0419 від 15 травня 2013 року; № SAMDN6282 від 08 травня 2013 року; № SAMDN6878

від 05 листопада 2013 року; № SAMDN8284 від 06 листопада 2013 року у зв`язку з тим, що апеляційний суд дійшов висновку про їх неукладеність.

Вказував, що під час розгляду апеляційним судом справи № 175/4639/19 представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду електронну банківську виписку, засвідчену 21 січня 2020 року головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В. та печаткою АТ КБ «ПриватБанк», яка містить інформацію за усіма банківськими рахунками ОСОБА_1 станом на 17 листопада 2014 року.

Звертав увагу, що ця банківська виписка, серед іншого, містить інформацію про розмір коштів на банківських рахунках за зазначеними восьми депозитними договорами, укладення яких не підтвердилося під час розгляду справи № 175/4639/19.

Просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь безпідставно отримані грошові кошти у розмірах, підтверджених суду головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В. в електронній банківській виписці у формі Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр Кредиторів) до договору переведення боргу № б/н від 17.11.2014»:

- у розмірі 481 209,86 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 140 260,57 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 17 031,00 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_3 ;

- у розмірі 17 068,49 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 2 478,10 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_4 ;

- у розмірі 17 351,27 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_5 ;

- у розмірі 17 346,79 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_6 ;

- у розмірі 17 400,66 дол. США, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_7 .

2. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь 3% річних за останні 3 роки неповернення АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно отриманих від нього грошових коштів у розмірах, підтверджених суду головним бухгалтером

АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В. в електронній банківській виписці у формі Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр Кредиторів) до договору переведення боргу № б/н від 17.11.2014»:

- у розмірі 43 308,88 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 12 623,45 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 1 532,79 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_3 ;

- у розмірі 1 536,16 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 223,02 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_4 ;

- у розмірі 1 561,61 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_5 ;

- у розмірі 1 561,21 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_6 ;

- у розмірі 1 566,05 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_7 .

3. Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь збитки у формі упущеної вигоди у межах позовної давності за період з 13 лютого 2020 року по 13 лютого 2023 року:

- у розмірі 43 308,88 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 12 623,45 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 1 532,79 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_3 ;

- у розмірі 1 536,16 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 223,02 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_4 ;

- у розмірі 1 561,61 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_5 ;

- у розмірі 1 561,21 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_6 ;

- у розмірі 1 566,05 дол. США, за протиправне позбавлення можливості користуватися коштами, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_7 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти:

- у розмірі 481 209,86 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 140 260,57 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 17 031,00 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_3 ;

- у розмірі 17 068,49 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 2 478,10 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_4 ;

- у розмірі 17 351,27 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_5 ;

- у розмірі 17 346,79 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_6 ;

- у розмірі 17 400,66 дол. США, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_7 .

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3% річних за останні 3 роки неповернення АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно отриманих від ОСОБА_1 грошових коштів:

- у розмірі 43 308,88 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 12 623,45 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 1 532,79 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_3 ;

- у розмірі 1 536,16 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ;

- у розмірі 223,02 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_4 ;

- у розмірі 1 561,61 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_5 ;

- у розмірі 1 561,21 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_6 ;

- у розмірі 1 566,05 дол. США, за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_7 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приват банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції від 30.05.2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 в цій частині, в іншій частині залишити рішення без змін.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не відповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що на розгляді в судах перебувають дві пов`язані справи №175/679/23 та №175/4639/19 щодо одних і тих самих грошових коштів, що може призвести до подвійного стягнення на користь позивача спірних сум, а тому суд першої інстанції неправомірно відмовив у зупиненні провадження у справі №175/679/23 .

Також не погоджувався із твердженням суду першої інстанції про те, що банк заперечував факт укладення з ОСОБА_1 вищезазначених депозитних договорів. Звертав увагу, що наявні в матеріалах справи документи, які підтверджують зарахування вкладником коштів на депозитні банківські рахунки, а тому вбачається укладення між сторонами спору договорів банківських вкладів. Враховуючи наведене, вважав недоречним посилання позивача при зверненні до суду із позовом на положення ст. 1212 ЦК України (вважав, що позивач обрав неналежний спосіб захисту) та наявність підстав для задоволення вимог через набуття та збереження банком грошових коштів без достатніх правових підстав. Також зазначав, що судом першої інстанції неправильно зазначено характер та правову природу документа від 17.11.2014 року та не правильно витлумачені правові висновки Верховного Суду у справі №363/951/17 щодо визнання зобов`язань між сторонами договірними. Крім того звертав увагу, що при частковому задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не застосував принцип пропорційності до стягнутих судових витрат у вигляді судового збору.

Позивач також оскаржив рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

28 липня 2023 року, під час розгляду справи апеляційним судом, до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Бардаченка В. В. про відмову від частини позовних вимог.

Крім цього, 28 вересня 2023 року до апеляційного суду також надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Бардаченка В. В. про відмову від частини позовних вимог (з урахуванням описки у рішенні суду) та відмову від апеляційної скарги.

Подання вказаних заяв представник позивача обґрунтовував тим,

що за результатом розгляду Верховним Судом справи № 175/4639/19 було підтверджено факт укладення між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» частини депозитних договорів, тому з метою недопущення подвійного стягнення з відповідача коштів, внесених на одні й ті самі рахунки, представник ОСОБА_1 просив закрити провадження у відповідній частині позовних вимог, від яких позивач відмовився.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відмову від апеляційної скарги задоволено. Прийнято відмову представника ОСОБА_1 від апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа ТОВ «ФК «Фінілон» про захист прав споживача банківських послуг закрито.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог задоволено. Прийнято відмову ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та в частині позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особових рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та в частині позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особових рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 визнано нечинним.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача банківських послуг , в частині позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та в частині позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних за протиправне неповернення коштів, що обліковувалися на особових рахунках №№ НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 закрито.

Постановою Дніпровського апеляційного судувід 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та трьох відсотків річних змінено.

Другий абзац резолютивної частини рішення викладено в такій редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) безпідставно отримані грошові кошти у нижчезазначених розмірах:

- у розмірі 17 597 170 (сімнадцять мільйонів п`ятсот дев`яносто сім тисяч сто сімдесят) грн 88 коп., що є еквівалентом 481 209,86 (чотириста вісімдесят одна тисяча двісті дев`ять) доларів США 86 центів, за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн за 1 дол. США) станом на 25.09.2023 року, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 5 129 132 (п`ять мільйонів сто двадцять дев`ять тисяч сто тридцять дві) грн 68 коп., що є еквівалентом 140 260 (сто сорок тисяч двісті шістдесят) доларів США 57 центів, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ».

Третій абзац резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

«Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) 3% річних за останні 3 роки неповернення АТ КБ «Приватбанк» безпідставно отриманих від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірах:

- у розмірі 1 583 745 (один мільйон п`ятсот вісімдесят три тисячі сімсот сорок п`ять) грн 10 коп., що є еквівалентом 43 308 (сорок три тисячі триста вісім) доларів США 88 центів, за офіційним курсом НБУ (36,5686 грн за 1 дол. США) станом на 25.09.2023 року, за протиправне неповернення коштів, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 461 621 (чотириста шістдесят одна тисяча шістсот двісті одна) грн 89 коп., що є еквівалентом 12 623 (дванадцять тисяч шістсот двісті три) доларів США 45 центів за протиправне неповернення коштів, які обліковувалися на особовому рахунку № НОМЕР_2 ».

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2024 року касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав,що не враховано існування між цими самими сторонами ще одного судового провадження (справа № 175/1438/22), предметом спору у якому є стягнення грошових коштів (3 % річних та пені) за договорами банківського вкладу № SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року

та № SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року. Правильне вирішення спору у цій справі потребує визначення характеру спірних правовідносин та перевірки тієї обставини, чи виникло у АТ КБ «ПриватБанк» грошове зобов`язання на підставі договорів банківських вкладів № SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року та № SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року, а тому висновок суду апеляційної інстанції про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є передчасним.

Після перегляду справи у суді касаційної інстанції від АТ КБ «Приват Банк» надійшли додаткові пояснення, в яких вони підтримували вимоги апеляційної скарги та з урахуванням викладених касаційним судом аргументів зазначали,що між сторонами дійсно були договірні відносини за договорами банківських вкладів, що підтверджено рішеннями суду в інших справах та підтверджується доданими до пояснень заявами від 20.01.2014 року та від 14.01.2014 року. А тому не має підстав для висновку про те, що кошти наявні на особистих рахунках ОСОБА_1 є безпідставно набуті банком. Зазначав, що в електронній виписці ОСОБА_1 було помилково зазначено поруч з його прізвищем ОСОБА_3 через технічну помилку.

В судове засідання, проведене в режимі відео конференції, з`явилися представники ОСОБА_1 -адвокати Бардаченко В.В. та Нестеченко Д.С., представник АТ КБ «Приват Банк» - адвокат Тузова В.О.. Про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. (т.3 а.с. 121)

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених вимог та з урахуванням часткової відмови ОСОБА_1 від позову, а саме в частині стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та трьох відсотків річних, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у формі упущеної вигоди, апелянтом не оскаржується, а тому колегією суддів рішення в цій частині не переглядається.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до

вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не повернув ОСОБА_1 безпідставно отримані від нього грошові кошти за восьми банківськими рахунками у розмірах, підтверджених 21 січня 2020 року головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В..

ОСОБА_1 неодноразово звертався з позовами про повернення його банківських вкладів до суду (цивільні справи № 201/6056/14-ц, № 201/3811/18-ц, № 175/4639/19). Під час розгляду усіх зазначених справ АТ КБ «ПриватБанк» категорично не визнавав факт укладення з ОСОБА_1

зазначених банківських договорів. Тому звернення ОСОБА_1 з відповідними позовами не призвели до захисту його порушеного права.

Керуючись приписами частини другої статті 625 ЦК України, місцевий суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з банку на його користь 3 % річних за останні 3 роки користування безпідставно отриманими від грошовими коштами.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданої електронної виписки по рахункам ОСОБА_1 , відкритих ним у ПАТ КБ «ПриватБанк», у формі «Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014г.», яка 10 вересня 2020 року засвідчена Головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В. та печаткою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено, що станом на 17 листопада 2014 року на рахунках ОСОБА_1 обліковувалися наступні грошові кошти:

1) запис № 6785: у колонці № 2 (наименование кредитора) зазначено ОСОБА_1 ; у колонці № 3 (номер депозитного/текущего счета) зазначено НОМЕР_1 ; у колонці № 5 (валюта денежных средств) зазначено USD; у колонці № 6 (размер денежных средств, в том числе проценты, подлежащие к выплате должником) зазначено 481 209,86 доларів США; у колонці № 8 (Референс) зазначено номер договору - SAMDNWFD000;

2) запис № 6791: у колонці № 2 (наименование кредитора) зазначено ОСОБА_1 ; у колонці № 3 (номер депозитного/текущего счета) зазначено НОМЕР_2 ; у колонці № 5 (валюта денежных средств) зазначено USD; в колонці № 6 (размер денежных средств, в том числе проценты, подлежащие к выплате должником) зазначено 140 260,57 доларів США, у колонці № 8 (Референс) зазначено номер договору - SAMDNWFD800;

Під час розгляду справи представник АТ КБ «ПриватБанк» заперечувала факт укладення з ОСОБА_1 вищезазначених банківських депозитних договорів з вищезазначеними особовими рахунками та внесення ОСОБА_1 відповідних коштів на відповідні рахунки за депозитними договорами.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У той самий час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19. На вказаний висновок також посилається Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 636/951/17.

З установлених судом першої інстанції обставин вбачається, що судовими рішеннями у справах № 201/6056/14-ц, № 201/3811/18 та № 175/4639/19 було встановлено відсутність доказів існування між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» правовідносин за договорами

банківських вкладів № SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_1 та № НОМЕР_10 від 20 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_2 .

Разом із цим, у відповідності до досліджених доказів, наявних у матеріалах справи, на банківських рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , зберігаються кошти позивача, доступ до яких банком йому обмежено.

Під час розгляду справи №175/4639/19 в апеляційному суді, представником АТ КБ «Приватбанк» надано суду належним чином засвідчену 31.01.2023 року підписом Головного бухгалтера АТ КБ «Приватбанк» Ярмоленко В.В. та мокрою печаткою АТ КБ «Приватбанк» електронну банківську виписку по банківським рахункам ОСОБА_1 , в тому числі №0738 та №6180 у формі «Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга №б/н от 17.11.2014г.», якою підтверджено, що станом на 17.11.2014 року на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», перебувало 481 209,86 доларів США та на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», перебувало 140 260,57 доларів США (т. 1 а.с. 55).

У той же час, під час розгляду справи №175/4639/19 та даної справи представник відповідача заперечував факт укладення між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» депозитних договорів № SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_1 та № НОМЕР_10 від 20 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_2 , та наявність будь-яких договірних відносин між сторонами з приводу зазначених договорів.

Вказана обставина також не заперечується й самим відповідачем, який, виходячи із позиції, висловленої ним під час розгляду цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій, зазначав про наявність факту укладення договору банківського вкладу між сторонами.

Разом із цим, під час розгляду усіх зазначених справ (№ 201/6056/14-ц, № 201/3811/18 та № 175/4639/19) АТ КБ «ПриватБанк» категорично не визнавав факт укладення з ОСОБА_1 зазначених банківських договорів. Зазначене, в свою чергу, не може вказувати на добросовісність відповідача, як учасника судового процесу, позиція якого є непослідовною.

Таким чином, належними доказами збереження банком грошових коштів на особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 та особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , є сукупність наступних доказів: обставини викладені в рішеннях судів всіх інстанцій у справах №201/6056/14-ц, №201/3811/18 та №175/4639/19 та копія електронної банківської виписки по банківських рахунках ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у формі «Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр Кредиторів) до договору переведення боргу №б/н від 17.11.2014р.» про підтвердження, що станом на 17.11.2014 року на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», перебувало 481 209,86 доларів США та на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», перебувало 140 260,57 доларів США (т. 1 а.с. 55).

Заяви №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року та №SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року, а також квитанції щодо внесення коштів були предметом дослідження в інших цивільних справах, зокрема, №201/6056/14-ц, №201/3811/18 та № 175/4639/19 та їм була надана відповідна оцінка.

Отже, наявні всі обов`язкові умови для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою); відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши внесення позивачем на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на його ім`я в АТ КБ «Приватбанк», грошових коштів, розмір яких станом на 17.11.2014 року становить 481 209,86 дол. США та на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на його ім`я в АТ КБ «Приватбанк», грошових коштів, розмір яких станом на 17.11.2014 року становить 140 260,57 дол. США; приймаючи до уваги недоведеність відповідачем факту повернення цих коштів позивачу; враховуючи, що при розгляді цивільних справ №201/6056/14-ц, №201/3811/18 та №175/4639/19 встановлено недоведеність укладення сторонами договору владу №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_1

та № НОМЕР_10 від 20 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів на підставі ст.1212 ЦК України у розмірі 481 209,86 дол. США, що обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 та 140 260,57 дол. США, що обліковуються на рахунку № НОМЕР_2 . Зазначений висновок узгоджується з положеннями статті 1213 ЦК України, відповідно до якої набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до наданої електронної виписки за рахунками ОСОБА_1 , відкритими у АТ КБ «ПриватБанк», у формі Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр Кредиторів) до договору переведення боргу № б/н від 17.11.2014», яка 10 вересня 2020 року засвідчена головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В. та печаткою АТ КБ «ПриватБанк»

(т. 1 а. с. 55) за номером рахунка НОМЕР_2 у колонці № 2 зазначено поряд із прізвищем позивача відмітка «ЧП», однак це не свідчить про внесення коштів позивачем як фізичною особою підприємцем, оскільки представник відповідача підтвердив, що помітка «ЧП» є опискою, так як кошти вносилися саме фізичною особою.

Доводи про те, що представник АТ КБ Приватбанк під час розгляду справи №175/679/23 в суді першої інстанції не заперечувала факт укладання з ОСОБА_1 договорів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такий факт встановлено в постанові від 15.06.2021 року під час розгляду справи №175/4639/19 в суді апеляційної інстанції.

Посилання апеляційної скарги стосовно того, що зарахування вкладником коштів на депозитні банківські рахунки і є підтвердженням укладеності договору банківського вкладу є безпідставними, оскільки при розгляді цивільних справ №201/6056/14-ц, №201/3811/18 та №175/4639/19 встановлено недоведеність укладення сторонами договору владу №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_1 та № НОМЕР_10 від 20 січня 2014 року з особовим рахунком № НОМЕР_2 .

Твердження стосовно електронної банківської виписки по банківських рахунках ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у формі «Витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр Кредиторів) до договору переведення боргу №б/н від 17.11.2014р.», колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи зводяться до оцінки вказаного доказу, проте, оцінка доказів є виключно прерогативою суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена.

Доводи апеляційної скарги АТ «КБ «ПриватБанк» щодо неможливості застосування положень статті 1212 ЦК України, у зв`язку з наявністю договірних відносин з позивачем, є намаганням банку уникнути цивільно-правової відповідальності, адже у справі №175/4639/19 АТ «КБ «Приватбанк» не визнавало факту наявності між сторонами правовідносин за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року та №SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року й, відповідно, обов`язку банку з виплати позивачу коштів за вкладом разом з нарахованими відсотками.

АТ «КБ «Приватбанк» у межах розгляду цивільної справи № 175/4639/19 погодилось, що відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача коштів за договорами банківського вкладу №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року та №SAMDNWFD800 від 20 січня 2014 року.

АТ «КБ «ПриватБанк» не заперечує факт одержання від ОСОБА_1 коштів на суму 481 209,86 дол. США, що обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 та 140 260,57 дол. США, що обліковуються на рахунку № НОМЕР_2 , що підтверджується змістом апеляційної скарги та показами представника банку у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Про наявність інших договірних правовідносин між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» з приводу розміщення на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 481 209,86 доларів США та рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів в сумі 140 260,57 доларів США - відповідачем доказів не представлено, клопотань про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.06.2025 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено, скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2022 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та пені, та стягненні судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про стягнення 3% річних та пені за депозитними договорами №SAMDNWFD000 від 14 січня 2014 року та № SAMDNWFD 800 від 20 січня 2014 року відмовлено у зв`язку із недоведеністю договірних відносин.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Таким чином, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17, від 16.05.2018 у справі №14-16цс18 та постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №908/2552/17.

Позивачем у позові наведено розрахунок 3% річних і колегія суддів з ним погоджується.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь 3% річних (ч.2 ст. 625 ЦК України) за останні 3 роки користування АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно отриманими від нього грошовими коштами у розмірах, підтверджених банківською випискою у формі «Витягу з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б/н от 17.11.2014г.» засвідченою головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В..

Постановлене судом в оскаржуваній частині рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи в оскаржуваній частині норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року в частині позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, що обліковуються на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 та трьох відсотків річних та в частині відмови у задоволені позовних вимог і стягненні судового збору залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Судді: