Справа № 203/2320/21
Провадження № 6/0203/128/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Станіслав О.О.,

представника стягувача адвоката Келембет І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 203/2320/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування власністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 203/2320/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування власністю.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист у цивільній справі № 203/2320/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202.6 кв.м. - нежитлове приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення. Заявник вважає, що виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року у цивільній справі № 2-10/11 за ОСОБА_2 визнано право власності лише на 48/200 частин в загальній площі 202.6 кв.м. - нежитлового приміщення №№ 41, 42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, приміщення магазину загальною площею 202,6кв.м. розташованого на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , нежитлові приміщення №№ 41, 42, 55, АДРЕСА_2 є неподільним нерухомим майном відповідно висновків судової будівельно-технічної експертизи від 19 листопада 2001 року № 1005, № 1006, від 05 березня 2003 року № 909, які наявні у матеріалах цивільної справи № 2-10/11, про що висловився Верховний Суд в постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 2-10/11 залишаючи в силі постанову Дніпровського Апеляційного суду від 07 грудня 2021 року на підставі якої у ОСОБА_2 виникло право власності на 48/ 200 частин, зауважив що ОСОБА_2 , як співвласниця має право на надання їй в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, або має право вимагати відповідної матеріальної компенсації, від співвласника із яким володіє спільним майном, тобто від ОСОБА_1 , якому належить 152/200 частин. Таким чином, виданий у цивільній справі № 203/2320/21 виконавчий документ виконати неможливо, адже наявність вищенаведених обставин та фактів чітко вказує та свідчать про неможливість виконання виданого судом виконавчого документу, а тому виконавчий лист про усунення перешкод у користування власністю шляхом надання доступу до приміщення є таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні заявник та його представник просили задовольнити заяву, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з обставин викладених у заяві.

В судовому засіданні представник стягувача заперечувала проти задоволення заяви, вказувала що заявником не надано жодного доказу та не вказано жодної підстави того, що виконавчий лист не підлягає виконанню.

Суд заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи та заяви, приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2023 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 203/2320/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202, 6 кв.м. - нежитлові приміщення №№ 41,42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

28 червня 2023 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року залишено без змін.

26 лютого 2025 року постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суд м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 червня 2023 року залишено без змін.

16 травня 2025 року заступником начальник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження ВП № 78079740 на підставі виконавчого листа, виданого 25 липня 2023 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі № 203/2320/21, про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні приміщенням магазину загальною площею 202, 6 кв.м. - нежитлові приміщення №№ 41,42, 55, 56 на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом надання доступу до приміщення.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Також положеннями ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавчий лист - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов, як підстава для їх виконання та зобов`язує боржника, інших юридичних та фізичних осіб точно і своєчасно виконати рішення суду чи іншого органу, а також сприяти державному виконавцю у примусовому виконанні рішення.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

При цьому суд зауважує на тому, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом та окрім того обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Суд критично ставиться до тверджень заявника, оскільки його доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, яке залишене без змін апеляційною та касаційною інстанцією, та по суті заявник просто бажає змінити вказане рішення суду, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 260, 432 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 203/2320/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування власністю відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту.

Повний текст ухвали підписано 16.06.2025 р.

Суддя С.В. Єдаменко