Житомирський апеляційний суд
Справа №290/283/25 Головуючий у 1-й інст. Шакалов А. В.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №290/283/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми невідшкодованої моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Шакалова А.В.

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, на обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_2 було вчинено кримінальне правопорушення, внаслідок якого позивачу було завдано майнової та моральної шкоди.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.10.2021 року у справі №290/1124/18 задоволено цивільний позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача, а у разі неплатоспроможності з його законного представника ОСОБА_3 , 5 000,00 грн. в задоволення моральної шкоди та 7 965,00 грн. в задоволення матеріальної шкоди. Враховуючи, що на даний час рішення суду відповідачем не виконано, майнова та моральна шкода заподіяна кримінальним правопорушенням не відшкодована, позивач з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України через невиконання грошового зобов`язання просить стягнути з відповідача на свою корить 6 856,36 грн. інфляційних втрат та 1 297,92 грн. 3% річних за період з 02.11.2021 року по 03.03.2025 року.

07 березня 2025 року ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків та в подальшому ухвалою від 02 квітня 2025 року визнана судом неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Позивач вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви через несплату судового збору. На її думку, вона відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, оскільки предметом позову по справі є стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від суми невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Нарахування інфляційних збитків та трьох відсотків річних на суму невідшкодованої матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 та 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 07 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору. При цьому суд виходив з того, що п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення позивача від сплати судового у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Проте подана позивачем позовна заява стосується саме стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від суму невідшкодованої моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та не відноситься до категорії справ, які дають право на звільнення від сплати судового збору. Повертаючи на підставі ухвали суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву, суд виходив з того, що у визначений судом строк зазначені в ухвалі суду від 07.03.2025 року недоліки не були усунуті, оскільки позивачем не було надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору.

Проте, такий висновок суду є помилковим, виходячи з виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я та внаслідок вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_1 (потерпіла), яка заявила такі вимоги, звільняється від сплати судового збору у всіх інстанціях.

З врахуванням наведеного, висновок районного суду про відсутність у позивача передбачених пунктами 2, 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» пільг зі сплати судового збору за подання позову є помилковим.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 341/1375/18.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов`язок зі сплати судового збору та повернув позовну заяву в зв`язку з невиконанням ухвали без руху від 07.03.2025 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 02 квітня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2025 року.

Головуючий Судді