Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3735/24 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 296/3735/24 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської радидо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги із централізованого опалення та постачання теплової енергії,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 26 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року представник Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі КП «Житомиртеплокомуненерго», позивач, Підприємство) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги із постачання теплової енергії у розмірі 68 416,56 грн та судові витрати.

Позов мотивувався тим, що КП «Житомиртеплокомуненерго» надає послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу.

ОСОБА_1 за надані позивачем послуги коштів своєчасно не сплачує, у зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2009 року по 01 квітня 2024 року у нього утворилася заборгованість в розмірі 68 416,56 грн, які позивач просить стягнути.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 26 лютого 2025 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення у розмірі 20 705,97 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 916,41 грн.

У поданій апеляційній скарзі, представник позивача просить його скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування №1568 від 28 лютого 2005 року, а не з 31 січня 2022 року як зазначено у судовому рішенні. 31 січня 2022 року встановлений факт внесення до реєстру актуальної інформації, але сам факт набуття права власності на квартиру підтверджується зазначеним вище договором дарування.

Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертає увагу, що текст Договору про надання послуг з постачання теплової енергії було опубліковано на офіційному веб-сайті КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради www.tke.org.ua 01 жовтня 2021 року, тому він вважається укладеним.

Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Вважає, що на дату подачі позовної заяви між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, як надавачем послуг з однієї сторони, та Відповідача, як споживачем наданих послуг з іншої сторони тривають фактичні договірні відносини з приводу надання послуг централізованого теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються повної та своєчасної оплати житлово-комунальних послуг, а саме послуг централізованого опалення квартири відповідача.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закону) до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частиною першої, третьої статті 9 Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (частини 2, 3, 5 стаття 21 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем з 31 січня 2022 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2009 року по 30 січня 2022 року задоволенню не підлягають, оскільки належним відповідачем за вказаними вимогами є саме попередній власник, до якого вимог позивач не заявляє.

Враховуючи, що новий власник квартири ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку із своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 31 січня 2022 року по 01 квітня 2024 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за означений період у розмірі 20 705,97 грн та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 31 січня 2022 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 28 лютого 2005 року, видавник приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А., що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №367674861 від 28 лютого 2024 року (а.с.10).

У той же час, згідно повідомлення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А. за № 1631/01-16 від 02 грудня 2024 року договір дарування №1568 від 28 лютого 2005 року квартири АДРЕСА_1 нею не посвідчувався, надати копію цього договору неможливо (а.с.30). Представником позивача також не надано суду копію вказаного правочину.

Із розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) вбачається, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за вищевказаною адресою за період з 01 жовтня 2009 року по 01 квітня 2024 року становить 68 416,56 грн (а.с.5-9).

Відповідно до статті 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Водночас, на нерухоме майно, яке вимагає нотаріального посвідчення договору, право власності виникає з моменту державної реєстрації цього права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на вищезгадану квартиру було зареєстровано за відповідачем 31 січня 2022 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №367674861 від 28 лютого 2024 року (а.с.10).

Договір дарування зазначеного об`єкту нерухомості у матеріалах справи відсутній.

Отже, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2009 року по 30 січня 2022 року та наявність підстав для такого стягнення за період з 31 січня 2022 року по 01 квітня 2024 року у розмірі 20 705,97 грн є обгрунтованим і правильним, із чим і погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом при ухваленні рішення були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради залишити без задоволення, арішення Корольовського районного суду міста Житомира від 26 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді