Справа № 484/1318/25
Провадження № 2-о/484/81/25
Рішення

іменем України

23.06.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

за участю заявника ОСОБА_1 , його представника адвоката Болквадзе Б.М, представника заінтересованої особи по справі Долганюк Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року

встановив

07.03.2025 року представник заявника, адвокат Болквадзе Б.М. звернувся до суду з відповідною заявою до заінтересованої особи. У заяві зазначено, що 29.12.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Первомайського відділу УДМС України в Миколаївській області, для отримання паспорта громадянина України.

04 червня 2024 року Первомайським відділом УДМС України в Миколаївській області, йому було відмовлено, на підставі п.100 підпункту 6 Постанови №302 КМУ від 25.03.2015 року ( в редакції постанови КМУ №745 від 26.10.2016 року) «Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» та ст.3 п.1,2 Закону України «Про громадянство України» (належність до громадянства України не встановлено) та було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Первомайську Миколаївської області, УССР, що підтверджується його свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .

Батьками заявника в свідоцтві про народження вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які розірвали шлюб на підставі рішення народного суду міста Первомайська від червня 1974 року.

Мати заявника ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо приналежності до громадянства України представник заявника посилається на копію облікової картки члена ВЛКСМ, де зазначено національність ОСОБА_1 , як українець, на копію вироку суду від 29.10.2009 року, яким засуджено ОСОБА_1 як українця та громадянина України та на довідку про звільнення Серії ЛНР №001497 ОСОБА_1 , де також зазначено, що він є громадянином України.

Відповідно до довідки квартального комітету №47, ОСОБА_1 проживає з 1992 року по сьогоднішній день по АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник та його представник в судове засідання з`явились, вимоги викладені у заяві підтримали у повному обсязі на їх задоволенні наполягали.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що народився у м.Первомайську Миколаївської області, його батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Він постійно проживав в АДРЕСА_1 в будинку батьків, ходив до школи.

В 1981 році одружився та жив в с.м.т.Підгородня Первомайського району Миколаївської області.

З 1982 по 1984 роки служив в армії. Після армії повернувся проживати до дружини в смт.Підгородня Первомайського району Миколаївської області, де проживав до 1992 року.

З смт.Підгородня Первомайського району Миколаївської області переїхав жити в будинок батьків на АДРЕСА_1 , де проживає і тепер.

Офіційно ніде не працював, мав тимчасові заробітки. Приблизно в 1994 році загудив паспорт радянського зразка.

З України на постійне місце проживання не виїжджав. Після армії в1984 році на дві місяці їздив на заробітки в Таганрог, після чого повернувся в Україну та постійно проживав в м.Первомайську.

Представник заінтересованої особи по справі Ю.Ю.Долганюк в судовому засіданні зазначила, що заперечує про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення для ОСОБА_1 , а саме: факту постійного проживання на території України станом на серпень 1991 року. Просила врахувати їх позицію викладену у запереченнях управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, за якими для доведення і встановлення факту постійного проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, необхідно надавати докази які б достовірно та переконливо підтверджували такий факт.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи суд доходить наступного.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 16.01.1981 року убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Первомайську Миколаївської УССР, про що Первомайським міським РАГС Миколаївської області 28.07.1963 року було складено актовий запис № 516 та видано свідоцтво про народження.

У відомостях про батька зазначено ОСОБА_2 , національність українець, про матір ОСОБА_3 , національність українка.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника ОСОБА_3 в м.Первомайську миколаївської області, актовий запис №549 від листопада 1997 року.

З відомостей копії облікової картки члена ВЛКС № НОМЕР_2 на ОСОБА_1 , 1963 року народження вбачається, що він в 1980 році закінчив середню школу, в грудні 1981 року вступив до ВЛКСМ. Зазначено національність українець.

Відповідно до довідки Підгороднянського старостинського округу Первомайської міської ради Миколаївської області від 05.03.2025 року №254 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно проживав в АДРЕСА_2 згідно книги виписки Підгороднянської селищної ради під записом №237 вибув в 1992 році до м.Первомайська.

Відповідно до копії довідки виданої ДМС України в Миколаївській області Первомайського відділу УДМС від 01.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав на території України за адресою АДРЕСА_2 , перебував в громадянстві колишнього СРСР та був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 виданим 23.01.1981 року Первомайським МВВС в Миколаївській області.

29.10.2009 року ОСОБА_1 було засуджено вироком Гайворонського районного суду Куровоградської області справа 1-149/2009, як громадянин України.

07.02.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з установи виконання покарань як громадянин України.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в м.Первомайську Миколаївської області проживає протягом останніх 50-ть років. Була знайома з родиною ОСОБА_5 . Була в дружніх стосунках з матір`ю ОСОБА_6 . Їй відомо, що ОСОБА_6 проживав з батьками по АДРЕСА_3 , потім одружився та переїхав жити до дружини в смт.Підгородня Первомайського району Миколаївської області. Коли розлучився з дружиною, то переїхав проживати в м.Первомайськ.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що знає ОСОБА_6 , який постійно проживав в смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області, нікуди не виїжджав. Знайома з родиною ОСОБА_6 .

За інформацією про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 не зареєстрований на території Первомайської територіальної громади.

З пояснень заявника паспорт громадянина колишнього СРСР ним було втрачено.

Первомайським відділом УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_1 було тимчасово відмовлено в оформленні паспорта громадянина України через не підтвердження належності до громадянства України та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, належність заявника до громадянства будь якої держави встановлено також не було.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першійстатті24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першоїстатті3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина другастатті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України.

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України»і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дослідивши зібрані у справі докази, які є послідовними та узгоджуються між собою, вважає доведеним факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Оскільки метою встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року є встановлення та підтвердження належності заявника до громадянства України і отримання ним паспорта громадянина України, суд доходить висновку, що встановлення зазначеного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, та є підставою для задоволення заяви.

Керуючись статтями 76-89,263-265,268,273,315-319 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Первомайська Миколаївської області, держава Україна, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області: адреса місцезнаходження: вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54001, .

Повне судове рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя: