ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6712/25 Справа № 207/1963/25 Суддя у 1-й інстанції - Бушанська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу (суддя першої інстанції Бушанська О.В.),

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 зацікавлена особа: ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу передано за підсудністю до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області .

На вказану ухвалу суду ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки місцем її проживання є АДРЕСА_1 , вважає, що дана справа підсудна саме Баглійському районному суду м. Дніпродзержинська.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Передаючи справу до іншого суду на підставі ст. 31 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, заявниця ОСОБА_1 не вказує і не обґрунтовує підстави звернення із заявою до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, матеріалами справи встановлено, що фактичне місце проживання заявниці є АДРЕСА_1 .

Звертаючись із вказаною заявою до суду, ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01.01.2016 року по теперішній час.

До вказаної заяви в якості підтвердження свого місця проживання заявницею було надано сповіщення сім`ї № 12/12560 від 26.12.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було надіслано на ім`я заявниці, за адресою АДРЕСА_3 (а.с.10).

Також факт проживання заявник за вказаною адресою підтверджується Актом № 4в/9 від 25.03.2025 року, складний квартальним комітетом №9, з якого вбачається, що за адресою АДРЕСА_4 проживає без реєстрації ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_4 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_5 з 2018 року (а.с.20).

Відтак висновок суду першої інстанції про те, що справа за цією заявою не підсудна Баглійському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а підлягає розгляду Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області, прямо суперечить нормі ч. 1 ст. 316 ЦПК України, яка підлягала застосуванню, оскільки наявними у справі доказами встановлено, що саме місце поживання заявниці є АДРЕСА_1 .

Отже, вказана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, оскільки як встановлено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживає у межах юрисдикції Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська, визначені законом підстави для передачі справи до іншого суду відсутні.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 квітня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська