Справа № 346/3691/24
Провадження № 22-ц/4808/739/25
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Масюти І. О.

секретаря Шемрай Н. Б.,

за участю представника апелянта Потятинника Ю. Р., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Жидецької С. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_2 адвоката Потятинника Юрія Романовича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Васильковського В. В. у місті Коломиї, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року адвокат Потятинник Ю. Р. звернувся в інтересах ОСОБА_2 до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення.

Позов мотивований, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 96,2 кв.м., загальною площею 128,8 кв.м. Однак, позивач не може проживати у ньому та користуватись належним йому житловим будинком, оскільки в ньому незаконно, без правових підстав та реєстрації, безоплатно проживають відповідачі по справі, які вселились більш як 30 років тому, коли будинок перебував ще у комунальній власності. Відповідачі не є родичами позивача чи членами його сім`ї, будь-яких правочинів з ним, а також із попереднім власником щодо проживання в будинку, вони не укладали. На правомірні вимоги позивача про виселення останні не реагують протягом останніх років. Відповідачі поводяться як господарі, не допускають позивача та його родичів в житлові приміщення будинку, пошкоджують замки, зберігають в будинку та господарських приміщеннях особисті речі та предмети домашнього вжитку, інші матеріальні цінності, утримують курей, качок, дві собаки. До них також приходять в гості їх родичі та знайомі, які зневажливо ставляться до позивача, що створює останньому дискомфорт та почуття незахищеності, унеможливлює користування житлом на власний розсуд. Крім того, відповідачі привели житловий будинок в занедбаний стан. Позивач має намір зробити капітальний ремонт будинковолодіння, привести його в порядок з метою особистого проживання та проживання членів його сім`ї, однак позбавлений такої можливості через проживання відповідачів у ньому та їх поведінку. Позивач також зобов`язаний сплачувати податок на нерухомість за спірний будинок.

Враховуючи викладене, представник позивача просив усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , шляхом виселення і виселити з вказаного житлового будинку: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також стягнути з них на користь позивача всі понесені судові витрати у рівних частках.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд зазначив, що відповідачі не є такими, що самовправно вселилися до спірного житлового будинку, оскільки вони проживають у ньому як члени сім`ї колишнього наймача ОСОБА_4 , з яким 09 листопада 1966 року було укладено договір найму. Крім того, суд вказав, що позивачем не доведено неефективність попереджувальних заходів та наявність підстав для виселення без надання іншого жилого приміщення, передбачених статтею 116 ЖК УРСР.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_2 адвокат Потятинник Ю. Р. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позову про те, що спірне житло необхідне ОСОБА_2 для його проживання та проживання членів його сім`ї. Відповідачі належного договору найму житлового приміщення не надали. Документ під назвою «Договір найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, корпоративних і громадських організацій Української РСР», укладений 09 лютого 1966 року з ОСОБА_4 щодо квартири в будинку АДРЕСА_1 , який наявний у матеріалах справи і взятий до уваги судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки відстутній повний його текст, зокрема щодо строку дії договору, а також відсутні обов`язкові реквізити договору підписи сторін чи їх уповноважених представників та печатка юридичної особи. Крім того, відсутні докази того, що відповідачі є родичами чи членами сім`ї ОСОБА_4 .

Представник апелянта не погоджується із висновком суду першої інстанції й в частині того, що стороною позивача не доведено неефективність попереджувальних заходів, оскільки відповідачі достеменно і завчасно були повідомлені про вимоги ОСОБА_2 та попередніх власників спірного будинку про виселення їх з будинку. Зазначене, зокрема підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року про виселення відповідачів за позовом попереднього власника спірного житлового будинку, а також рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2010 року, яким зазначене рішення скасовано.

Також представник апелянта вказує на те, що суд першої інстанції порушив норми цивільного процесуального законодавства долучивши до матеріалів справи документи, подані представником відповідачів поза межами передбаченого законом строку на їх подання, тобто після проведення підготовчого судового засідання. Ба більше, суд не взяв до уваги норми статтей 168, 169, 170 ЖК України.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Позиція інших учасників справи

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримав, просив її задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 скаргу заперечили, просили її відхилити як безпідставну.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Фактичні обставини справи

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 17 жовтня 2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онук ОСОБА_2 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Право власності на вказаний будинок зареєстровано 17 жовтня 2018 року за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 17).

Відповідно до довідки про склад осіб, виданої 11 серпня 2023 року адміністратором управління ЦНАП Коломийської міської ради, у житловому приміщенні за адресою: м. Коломия, вул. Олекси Довбуша, 246, ніхто не зареєстрований (а.с. 14).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2024 року № 0-0917- НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , як власнику, необхідно сплатити за 2023 рік податок на нерухоме майно, а саме за житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 1 226,44 грн (а.с. 15).

Відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку № 8121 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 серпня 2023 року, 02 серпня 2023 року до чергової частини Коломийського РВП надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 01 серпня 2023 року у АДРЕСА_1 , на території житлового будинку сина, ОСОБА_8 пошкодив навісну колодку (а.с. 16).

Згідно із відповіддю Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 11705/108/56-2023 від 18 серпня 2023 року, Коломийським РВП ГУНП в Івано-Франківській області розглянуто звернення ОСОБА_9 та за результатами розгляду звернення було опитано ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та проведено з ними відповідну профілактичну бесіду для недопущення вчинення протиправних дій у майбутньому. Також повідомлено про право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства (а.с. 9).

Згідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР від 09 лютого 1966 року, управління будинками № 6 житлового управління (відділу комунального господарства) м. Коломиї, в особі керуючого управління будинками ОСОБА_14 , та ОСОБА_4 уклали договір, за яким управління будинками вирішило здати наймачеві в користування жиле приміщення, окрему квартиру з 1 жилою кімнатою площею 25,6 кв.м. та кухню у АДРЕСА_2 .

Згідно із актом здачі і приймання квартири, кімнати, управління будинками № 6 житлового управління (відділу комунального господарства) м. Коломиї, в особі керуючого управління будинками ОСОБА_14 , та ОСОБА_4 склали акт про те, що керуючий будинками здав, а квартиронаймач прийняв квартиру в будинку АДРЕСА_2 на 1 поверсі (а.с.76).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 .

Розірвано договір житлового найму, укладений 23 травня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , куди входить житлова кімната площею 25,6 кв.м.

Вирішено виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.

Знято з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с. 69-74).

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про розірвання договору житлового найму, виселення без наданняіншого жилого приміщення та зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 відмовлено (а.с. 91-93).

Апеляційний суд в обґрунтування свого висновку зіслався на договір найму на квартиру АДРЕСА_3 , укладений ОСОБА_4 09 лютого 1966 року з будинкоуправлінням № 6.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що відповідачі не є такими, що самовправно вселилися до жилого приміщення. Позивачем серед підстав зазначено недопуск позивача та його родичів в житлові приміщення будинку, пошкодження замків, приведення будинку в занедбаний стан, однак доказів не представлено та не доведено неефективність попереджувальних заходів.

Однак на думку колегії суддів, такий висновок суду є передчасним виходячи з наступного.

Предметом позову позивач визначив - виселення відповідачів з будинку АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи його тим, що відповідачі проживають в будинку неправомірно і він як власник, не взмозі ним користуватися за призначенням.

Однак на підтвердження факту проживання відповідачів саме за цією адресою, останнім не представлено жодного належного доказу. Тоді як встановлено в ході перегляду справи на підставі представленого стороною відповідачів копій сторінок паспорту та витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрований в будинку АДРЕСА_4 , а його мати - ОСОБА_3 зареєстрована у будинку АДРЕСА_5 . Докази щодо проживання відповідачів у будинку АДРЕСА_1 у справі відсутні.

Наявна у справі копія технічного паспорту будинку містить зазначення « АДРЕСА_6 », однак такий не можна вважати достатнім доказом спільності номерів чи їх зміну, оскільки у справі відсутні докази щодо зміни номеру будинку з 246 на 248, і навпаки.

На запитання суду представник позивача з цього приводу пояснив, що будинок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 це один і той же будинок, оскільки відповідач це визнає.

Разом з тим, на запитання представника позивача відповідач відповів, що проживає в будинку, який є на фото, наявних в матеріалах справи, що не можна вважати обставиною, яку визнає сторона. Тоді як суду ОСОБА_1 пояснив, що він проживає з матір`ю в будинку АДРЕСА_7 та ймовірно, під цим номером знаходиться парафіяльний будинок.

Отже, з огляду на предмет спору, наведене також не є обставиною, що підтверджує вимоги позову.

Як вбачається з матеріалів справи, інших доказів, окрім технічного паспорта щодо ідентичності будинку за номерами 246 і 248 у справі немає. Наявні копії фото будинку не мають ідентифікуючих даних, тому жодним чином не підтверджують вимоги позову та не є належним доказом спірної обставини.

Натомість, згідно із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 17 жовтня 2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори, спадщина на яку видано свідоцтво ОСОБА_2 , складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Право власності на вказаний будинок АДРЕСА_1 зареєстровано 17 жовтня 2018 року за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Також відповідно до довідки про склад осіб, виданої 11 серпня 2023 року адміністратором управління ЦНАП Коломийської міської ради, на яку посилається сам позивач, у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не зареєстрований .

Тоді, як уже зазначалося, згідно копії сторінок паспорту громадяника України № НОМЕР_2 СС ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: будинок по АДРЕСА_5 . Так само, згідно витягу з Реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: будинок по АДРЕСА_4 з 1987 року.

Крім того, як встановлено судом у справі № 22-ц-3424/2010р. (а.с.91), згідно договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР від 09 лютого 1966 року, управління будинками № 6 житлового управління (відділу комунального господарства) м. Коломиї, в особі керуючого управління будинками ОСОБА_14 , та ОСОБА_4 (батько відповідача) уклали договір, за яким управління будинками вирішило здати наймачеві в користування жиле приміщення, окрему квартиру з 1 жилою кімнатою площею 25,6 кв.м. та кухню у АДРЕСА_2 .

Згідно із актом здачі і приймання квартири, кімнати, управління будинками № 6 житлового управління (відділу комунального господарства) м. Коломиї, в особі керуючого управління будинками ОСОБА_14 , та ОСОБА_4 склали акт про те, що керуючий будинками здав, а квартиронаймач прийняв квартиру в будинку АДРЕСА_2 на 1 поверсі (а.с.76).

Також при розгляді справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 розглядалося питання щодо розірвання договору та виселення сім`ї ОСОБА_15 з на квартири АДРЕСА_3 ,

Як уже згадувалося, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 . Розірвано договір житлового найму, укладений 23 травня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , куди входить житлова кімната площею 25,6 кв.м. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року задоволено позов ОСОБА_6 . Розірвано договір житлового найму, укладений 23 травня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_3 , куди входить житлова кімната площею 25,6 кв.м. Вирішено виселити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення. Знято з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с. 69-74).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 задоволено. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 червня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення. В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про розірвання договору житлового найму, виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 відмовлено (а.с. 91-93).

Що ж до посилання апелянта на звернення до поліції на дії відповідачів, то як вбачається з матеріалів справи, відповідно до талону-повідомлення Єдиного обліку № 8121 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 серпня 2023 року, 02 серпня 2023 року до чергової частини Коломийського РВП надійшла заява від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 01 серпня 2023 року у АДРЕСА_1 , на території житлового будинку сина, ОСОБА_8 пошкодив навісну колодку (а.с. 16).

Згідно відповіді Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області № 11705/108/56-2023 від 18 серпня 2023 року, Коломийським РВП ГУНП в Івано-Франківській області розглянуто звернення ОСОБА_9 та за результатами розгляду звернення було опитано ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та проведено з ними відповідну профілактичну бесіду для недопущення вчинення протиправних дій у майбутньому. Також повідомлено про право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства (а.с. 9).

Тобто такі стосувалися звернення ОСОБА_9 на дії « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,» за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, жодного клопотання про витребування інформації чи матеріалів інвентарної справи представником позивача у суді першої інстанції не заявлялося. Таких клопотань не було заявлено і при апеляційному перегляді, тоді як за змістом статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки апелянтом не доведено порушення його прав відповідачами.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до передчасного висновку щодо оцінки обставин у справі по суті, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові у зв`язку з недоведеністю вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як відповідачів за даним позовом.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Потятинника Юрія Романовича задоволити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта