Номер провадження: 22-ц/813/4508/25
Справа № 523/9800/24
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу, на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області в частині відмови у поверненні судового збору, постановлену під головуванням судді Кравченко П.А. 13 лютого 2025 року у с-ще Бессарабське Одеської області, -

встановила:

У червні 2024 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

11 лютого 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якому позивач просив позовну заяву залишити без розгляду та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 13 лютого 2025 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу було залишено без розгляду.

У задоволенні клопотання представника позивача про повернення судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у повернення судового збору, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити клопотання представника позивача про повернення судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Сторони про розгляд справи на 20 травня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Тарутинського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

11 лютого 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника Моторного (транспортного) страхового бюро України, у якій позивач просив позовну заяву залишити без розгляду та вирішити питання про розподіл судових витрат. Вказана заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 добровільно сплатив на користь позивача 7838,19 грн., які є предметом даного позову, однак, відповідачем не були компенсовані Моторному (транспортному) страховому бюро України судові витрати у вигляді сплаченого під час звернення до суду судового збору в сумі 3028 грн.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4 ч. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Частина 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції правильно врахував положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України у поєднанні із ст. 255 ЦПК України, а тому дійшов вірного висновку, що закриття провадження у справі з підстав відмови позивача від позову (п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України) не є, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за змістом приписів ч. 5 ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду та задоволення такої заяви судом, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається, що унеможливлює задоволення заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про повернення судового збору.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми процесуального права.

Європейський суду з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 13 лютого 2025 року в частині відмови у поверненні судового збору постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 13 лютого 2025 року в частині відмови у поверненні судового збору - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 12 червня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе