Дата документу 12.06.2025Справа № 554/5099/25
Провадження № 2/554/3027/2025

РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

за участю секретаря Михайленко К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

10.04.2025 позивач ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 65761,38 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 15.02.2018 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0115/980/011585857/1. Відповідно до Заяви-анкети, визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається заявою-анкетою, тарифами Банку та договором. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Таким чином, 15.02.2018 року відповідач звернувся до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши заяву-анкету про надання банківських послуг та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, Публічним договором є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надавав відповідачу кредитні кошти, відповідачем кредитні кошти отримані та деякий час здійснювалось погашення кредитної заборгованості, зокрема останній платіж відповідачем було внесено у 2021 році. Проте в подальшому у порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.

24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за № 265, відповідно до якого до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» перейшло право грошової вимоги до боржників за укладеними з банком кредитними договорами в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі й до відповідача за кредитним договором №0115/980/011585857/1 від 15.02.2018 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , про надання споживчого кредиту. При цьому вказує, що станом на день відступлення права вимоги, тобто на 24.03.2023 року, за відповідачем рахується заборгованість, що складається із заборгованості за кредитним договором №0115/980/011585857/1 від 15.02.2018 року в сумі 65761,38 грн., де заборгованість по тілу кредиту складає 56120,73 грн, заборгованості по відсотках 9640,65 грн. Відтак просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 24.03.2023 року в розмірі 65761,38 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.05.2025 року за позовною заявою ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» відкрито спрощене позовне провадження.

03.06.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій прохав стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність та письмову заяву, в якій просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на пропуск строку позовної давності. Позивач у позові зазначає, що останній платіж вносився відповідачем у 2021 році, але це був не добровільний платіж, а автоматично стягнутий із боржника. Тож брати його за відлік позовної давності неможливо. Позивач звертається до суду 31.03.2025 року, але строки в три роки позовної давності для стягнення тіла кредиту вже минули, а для пені та відсотків взагалі строк позовної давності один рік. Продовження строку позовної давності, який спочатку був продовжений на строк дії карантину, а потім на період воєнного стану, не може бути застосований позивачем, адже такий строк сплинув до запровадження відповідних норм Цивільного кодексу України (п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень), так як останній добровільний платіж відповідачем був внесений до введення карантину, а закон зворотньої сили немає.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що між 15.02.2018 року між АТ «ОТП Банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 було укладено Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №0115/980/011585857/1.

Відповідно до Заяви-Анкети визначено умови обслуговування Кредитної лінії. Зокрема, за користування Кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Заявою-анкетою, Тарифами Банку та Договором. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.

Таким чином, 15.02.2018 року відповідач звернувся до Банку із вимогою відкриття рахунку із кредитною лінією, тим самим підписавши Заяву-анкету про надання банківських послуг та прийняв пропозицію Банку та погодився із тим, що Договір разом із Правилами, Тарифами, є невід`ємною його частиною та погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно їх виконувати.

Шляхом підписання анкети клієнт підтверджує, що: банк надав клієнту в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством, що захищає права споживачів; клієнта перед укладанням договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення договору та отримання кредиту на сприятливих для клієнта умовах; з договором, правилами, інформаційним листком, тарифами ознайомлений і згодний, а також зобов`язується їх неухильно виконувати.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено Договір факторингу № 24/03/23, який нотаріально завірений та відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передав (відступив) ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» прийняв належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (Додаток № 1 до Договору), в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №0115/980/011585857/1 від 15.02.2018 року.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 24/03/23, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 15.02.2018 року №0115/980/011585857/1 в 65761,38 грн., де заборгованість по тілу кредиту складає 56120,73 грн та заборгованості по відсотках 9640,65 грн.

20.05.2024 року за №0520/8 ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направило вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту на підставі ст. ст. 530, 512, 516 ЦК України, яка відповідачем була отримана, але залишена без виконання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 626, 628 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за кредитним договором в сумі 65761,38 грн., де заборгованість по тілу кредиту складає 56120,73 грн та заборгованості по відсотках 9640,65 грн.

Відповідач заявив про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається, позивач звернувся про стягнення заборгованості з відповідача за допомогою засобів поштового зв`язку 08.04.2025 року.

Згідно з розрахунку заборгованості за договором № №0115/980/011585857/1 від 15.02.2018 року по клієнту ОСОБА_1 станом на 24.03.2023 року останній платіж здійснено 20.07.2021 року.

Отже, підлягає стягненню з боржника заборгованість за кредитним договором у межах трирічного строку позовної давності.

Відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи те, що впроваджений воєнного стану в Україні продовжений, то висунуті позивачем позовні вимоги, подані в межах строку позовної давності, тому вимоги про стягнення боргу за кредитом підлягають задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує наступним чином.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн, сплата яких належним чином підтверджується платіжною інструкцією від 04.04.2024 №216.

Крім того, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023 року № 01/05-23 з Додатком №1 до цього договору та копію акта про надання правової допомоги від 02.06.2025 року №320, з яких слідує, що загальна вартість наданих послуг становить 7000 грн.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн.

Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, тому за таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування даних витрат також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 514, 526, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 133, 136, 137, 141, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за договором №0115/980/011585857/1 від 15.02.2018 року в сумі 65761,38 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» судовий збір в сумі 3028 гривень та 7000 гривень витрат правової (правничої) допомоги.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 16 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», , місцезнаходження: 49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 9.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В.Гольник