Справа № 169/223/25
Провадження № 2/169/217/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого Тітівалова Р. К.

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позов мотивований тим, що 10 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 7153855, право вимоги за яким на підставі договору факторингу 27 вересня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім цього, 02 січня 2024 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 2576138, право вимоги за яким на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитних договорів у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 79022.32 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 94-96), у позовній заяві представник позивача вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності (а. с. 6).

Відповідач у судове засідання не з`явився, 05 червня 2025 року подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в частині стягнення тіла кредиту та просить розглядати справу без його участі (а. с. 97).

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту № 7153855 (далі Договір), відповідно до умов якого отримав кредит на суму 16300 гривень на строк 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99 % в день, та знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 1,3493% в день (а. с. 8-12).

Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані останнім кредитодавцю з метою отримання кредиту.

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році (пункт 3.1 Договору).

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що повернення кредитної заборгованості споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені у цьому Договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в Договорі та/або на вебсайті поточні рахунки ТОВ «Авентус Україна» в національній грошовій одиниці України гривні.

Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до Договору підписані відповідачем електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора А5353, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить розділ 10 Договору.

ТОВ «Авентус Україна», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.

З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 7153855 від 10 жовтня 2023 року складає 43662,32 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 15424,02 гривень, заборгованість за відсотками 28238,3 гривень (а. с. 21-25).

02 січня 2024 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики № 2576138 (а. с. 31-33).

Відповідно до умов Договору ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» взяло на себе зобов`язання передати у власність ОСОБА_1 грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок останнього із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а ОСОБА_1 повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (пункт 2 Договору).

Пунктом 2 Договору передбачено, що сума позики становить 8000 гривень, строк позики 30 днів, дата повернення позики 01 лютого 2024 року, базова процентна ставка за перший день користування позикою 71,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою 3% за день, та знижена процентна ставка 0.01% за день (а. с. 31).

Договір позики підписаний електронними підписами сторін, зокрема, відповідача шляхом введення одноразового ідентифікатора 7v5m3kIn8x. Також у Договорі вказаний номер електронного платіжного засобу відповідача НОМЕР_1 .

До Договору позики № 2576138 від 02 січня 2024 року як Додаток № 1 додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана електронними підписами сторін (а. с. 34).

ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», надавши відповідачу позику, свої зобов`язання за договором виконало.

З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року складає 35360 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу 8000 гривень, заборгованість за відсотками 27360 гривень (а. с. 41).

Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні зобов`язання, які випливають з вказаних вище кредитних договорів, ці договори є укладеними відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитних договорів було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З матеріалів справи видно, що 27 вересня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 27092024 (а. с. 16-18).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна».

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги (пункт 1.2 договору).

Уповноважені представники ТОВ ««Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників 27 вересня 2024 року (а. с. 19).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідач ОСОБА_1 є у витязі з Реєстру боржників до договору факторингу № 27092024 від 27 вересня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 7153855 від 10 жовтня 2023 року становить 43662.32 гривень (а. с. 20).

Окрім цього, між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 14/06/21 (а. с. 35-36).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату, а ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

16 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладена додаткова угода № 24 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників № 24 від 16 травня 2024 року (а. с. 38).

Відповідно до пункту 1.2 договору факторингу перехід прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно з Додатком № 2.

16 травня 2024 року уповноважені представники ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників № 24 від 16 травня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а. с. 39).

Відповідач ОСОБА_1 є у Витязі Реєстру боржників № 24 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року і загальна сума його зобов`язань за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року становить 35360 гривень (а. с. 40).

Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 7153855 від 10 жовтня 2023 року та за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС Україна», ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі кредитні договори, укладені між відповідачем та первісними кредиторами, договори факторингу та додаткові угоди до них, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «ФК «ЄАПБ», в установленому законом порядку недійсними не визнані, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7153855 у розмірі 43662.32 гривень, з яких тіло кредиту становить 15424.02 гривень, відсотки за користування кредитними коштами 28238.30 гривень, та за договором позики № 2576138 в розмірі 35360 гривень, з яких тіло кредиту 8000 гривень, відсотки за користування кредитними коштами 27360 гривень.

Проте, повністю з таким розрахунком погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, за змістом якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 3 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.

Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладений правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19.

Дія пункту 15 статті 14 Закону поширюється на військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружин (чоловіків), а також інших військовослужбовців, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружин (чоловіків).

З матеріалів справи видно, що відповідач з 03 липня 2022 року проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 (а. с. 88).

Окрім цього, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 №1267/3047 від 26 травня 2025 року відповідач з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України проходить військову службу у складі Збройних Сил України за призовом осіб під час мобілізації, брав і бере участь в бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а. с. 92, 93).

Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Кредитні договори відповідач уклав під час перебування на військовій службі 10 жовтня 2023 року та 02 січня 2024 року (а. с. 8, 31), у зв`язку з чим проценти за користування кредитами йому не повинні нараховуватися.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7153855 (а. с. 21-25) видно, що відповідач частково виконував умови договору і сплатив тіло кредиту в розмірі 875.98 гривень та проценти за користування кредитом 25003.90 гривень.

Враховуючи, що відповідач за вказаним договором сплатив 25879.88 гривень, що перевищує суму основного боргу (16300 гривень), то суд вважає, що передбачені законом підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором № 7153855 від 10 жовтня 2023 року відсутні і в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року (а. с. 41) заборгованість відповідача складається з тіла позики у розмірі 8000 гривень та процентів за користування позикою 27360 гривень.

З огляду на те, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, що й було предметом договору позики, але не повернув їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по договору позики № 2576138 від 02 січня 2024 року, що ним фактично отримане і на час розгляду цієї справи не повернуте, є підставними і підлягають до задоволення.

Такі висновки відповідають правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Верховного Суду у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17.

З урахуванням положень пункту 15 статті 14 Закону позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування коштами за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року до задоволення не підлягають із вище наведених підстав.

Надані відповідачем довідки ТОВ «Фінансова компанія» ТЕХНОФІНАНС» № 15392 від 30 грудня 2024 року та № 2335 від 28 січня 2025 року про відсутність заборгованості суд до уваги не бере, оскільки ці довідки стосуються інших кредитних зобов`язань відповідача за кредитними договорами № 3226844 від 27 грудня 2023 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ», та № 61364 від 03 січня 2024 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «ТОП1», та не мають правового значення для розгляду цієї справи.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права, то суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту по договору позики № 2576138 від 02 січня 2024 року, оскільки останній порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк.

У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (10.12 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 306.43 гривень (3028 грн * 10.12 % / 100 % = 306.43 грн).

На підставі викладеного, статей 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 2576138 від 02 січня 2024 року в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 306 (триста шість) гривень 43 (сорок три) копійки.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місця знаходження: вулиця Симона Петлюри, 30, місто Київ, .

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса місця знаходження: вулиця Лісова, 2, місто Бровари, Київська область

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складене 05 червня 2025 року.

Головуючий