Справа № 201/6498/23
Провадження № 2-зз/201/65/2025
У Х В А Л А

05 червня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді Батманової В.В.

за участю секретаря Дейнега А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра в м. Дніпрі заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, прийнятих постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2024 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 червня 2023 року надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 07 червня 2023 року було відкрито провадження у вищевказаній справі.

Ухвалою судді від 18 січня 2024 року було зокрема заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2024 ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову; в частині заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 ; в частинах щодо застосування зустрічного забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 1226090,00 грн. скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено особам, уповноваженим виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про витребування майна відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соколова Ганна Юріївна, - задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

02.06.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, прийнятих постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2024 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача на дав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі, проте жодних доказів поважності неявки суду не надав.

Розгляд справи відбувається відповідно до положень ст.158, 223, ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, заявою представника позивача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає за можливе її задовольнити з наступних підстав.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з вимогами ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ЄСПЛ у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також ЄСПЛ у своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Крім того, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом із тим, у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно із вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006року №9«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Приймаючи до уваги, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та діють до повного виконання судового рішення, а також враховуючи що наявність заходів забезпечення позову перешкоджає виконанню рішення суду, та вони застосовувались за заявою самої ОСОБА_1 , то підстав для подальшого вжиття заходів забезпечення позову не має, а тому, суд вважає за можливе скасувати в повному обсязі заходи забезпечення позову, прийняті постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.154,158,251,253,258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заходи забезпечення позову, прийняті постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.02.2024, по цивільній справі №201/6498/23 - скасувати в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_3 );

Суддя: В.В. Батманова