Справа № 309/5622/24
Провадження № 2/309/1543/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2025 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого-судді Лук`янової О.В.
за участю: секретаря судового засідання Пилип Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
Представник позивачки, посилаючись на те, що:
- ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками-вихователями неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-відповідно до рішення Берегівського районного суду від 17 травня 2010 року мати дитини - ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав, а батько - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
-відповідно до розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації від 25.11.2011 №642 «Про створення дитячого будинку сімейного типу та влаштування дітей» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено батьками-вихователями дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- ОСОБА_5 влаштований до дитячого будинку сімейного типу родини ОСОБА_7 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на спільне проживання та виховання;
-витрати на утримання дитини значно зросли через підвищення цін на продукти харчування, одяг та інші необхідні речі;
-для лікування та забезпечення належного фізичного і духовного розвитку щомісяця необхідна значна сума коштів, оскільки потрібно оплачувати лікування періодичних захворювань, навчання у школі, відвідування додаткових гуртків, а також придбання продуктів харчування, одягу та інших речей, необхідних для дитини,
звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3196грн., але не менше 50% прожиткового мінімумі на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явилися. Представник позивачки ОСОБА_2 подала до суду заяву /а.с.37-39/, згідно якого позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі та без участі позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином /а.с.35-36/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутність від відповідачки до суду не надходило.
Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, представника позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу.
За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками-вихователями неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.13-16, 18, 20-21/.
Відповідно до рішення Берегівського районного суду від 17 травня 2010 року мати дитини - ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав, а батько дитини - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9-12, 17/.
Відповідно до ч.2 ст.248 СК України: влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст.72 ЦК України: опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Якщо малолітня особа може самостійно визначити свої потреби та інтереси, опікун, здійснюючи управління її майном, повинен враховувати її бажання. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.
Із аналізу даних норм слідує, що піклувальник та опікун дітей вправі ставити питання про стягнення аліментів на їх утримання з батьків, позбавлених батьківських прав відносно дітей, які повинні виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином.
Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4)інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачка у своєму позові взагалі нічого не вказала ні про особу відповідачки, ні про обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідачка відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надала.
Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Тобто, саме на батьках дітей лежить обов`язок забезпечувати дітей фінансово, тим самим створивши їм умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідачки на свою користь на утримання неповнолітньої дитини.
Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що:
-відповідачка має неповнолітню дитину віком 17 років;
-відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: на 2025 рік 3196грн.00коп.;
-мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в 2025 році не може бути меншим, ніж 1598грн.00коп.;
-мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 3196грн.00коп./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів;
-позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідачка має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 3196грн.00коп.;
-відповідачкою не надано суду жодних доказів недостатності /достатності/ свого заробітку /доходу/,
суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі 2800грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачці сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному вище розмірі, не встановлено.
Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивачка звільнена.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-284, 287-289, 354-355, 430 ЦПК України, ст.248, 180-182, 184 СК України, ст.72 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, суд
Позов ОСОБА_1 /місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 /, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 /місце знаходження: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 /, до ОСОБА_3 /місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: невідомий/ про стягнення аліментів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2800грн., щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 грудня 2024 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 1211грн.20коп..
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Повне судове рішення складено 29 квітня 2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Закарпатського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Хустського
районного суду: О.В.Лук`янова