Провадження № 2/161/499/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Семеновій І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Волощука О.Ф.,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

20.08.2024 року позивач звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01 січня 2024 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , кошти в твердій грошовій сумі розмірі 2000 гривень, як додаткові витрати для забезпечення матеріальних потреб дитини щомісячно з дня пред`явлення позову.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської від 29.06.2023 року у справі 161/7120/23 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано.

Від шлюбу у сторін народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільна дитина, ОСОБА_3 , постійно проживає з позивачем в орендованому житлі і перебуває на повному утриманні позивача. Всі витрати, які пов`язані оплатою комунальних послуг, харчуванням, придбанням одягу, взуття для дитини, додаткові витрати які пов`язані з навчальним процесом, лікуванням дитини покладені на позивача. ОСОБА_3 навчається в гімназії № 18 м. Луцька. Щомісячна вартість обідів в гімназії для дитини складає 1400 гривень на місяць. Придбання додаткових підручників, витрати на внески у фонд гімназії, внески до батьківського комітету, які є обов`язковими додатково складають 1000 гривень щомісячно. Інші витрати, пов`язані з придбанням дитині речей і предметів складають щомісячно не менше 1500 гривень Всі ці витрати, відповідно до домовленостей позивача з відповідачем ОСОБА_2 , мають бути поділені між батьками порівну в рівних частинах.

Так, на час проживання в шлюбі, після його розірвання та на сьогоднішній день, відповідач має постійне місце роботи, офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. З огляду на наявність постійної роботи і постійного заробітку у відповідача, між сторонами також було узгоджено про те, що кошти на утримання спільної дитини відповідач буде сплачувати добровільно і щомісячно. Окрім цього, домовились про добровільну сплату батьком додаткових витрат, пов`язаних з придбанням дитині необхідних предметів і речей для вжитку, забезпечення навчального процесу, тобто була досягнута домовленість про додаткові витрати на дитину в рівних частинах. Відповідачем тривалий час виконувалась дана домовленість за умови надання позивачем підтверджуючих документів на такі витрати, проте не всі витрати можливо підтвердити фіскальними чеками, зокрема, витрати, пов`язані із навчальним процесом в школі, тощо. Починаючи з січня 2024 року відповідач припинив сплачувати аліменти на повертати позивачеві половину коштів, витрачених на придбання предметів і речей, оплати навчального процесу тощо.

Згідно довідки про заробітну плату ТОВ «Хард Мед» слідує, що за період з січня 2024 по липень 2024 включно розмір заробітної плати відповідача ОСОБА_2 , складає 95 624.73 гривень.

Позивачу відомо, що розмір заробітної плати ОСОБА_2 , який працює в ТОВ «Хард Мед» інженером-програмістом, складає не менше 50 000 гривень щомісячно. ОСОБА_2 має у власності два автомобілі, свій будинок та ряд інших предметів і речей.

На підставі викладеного, з огляду на припинення з боку відповідача добровільної сплати аліментів та додаткових витрат на спільного сина ОСОБА_3 , просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01 січня 2024 року і до досягнення сином повноліття.

27.11.2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача, ОСОБА_2 , з яких вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 ним визнаються частково, а саме: вважає достатнім розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , аліменти у твердій грошовій сумі, керуючись ст. 184 СК України, в розмірі 3500 гривень щомісячно, що становить більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 31).

Зазначає, що позивач не надала суду жодних підтверджень щодо додаткових витрат на дитину. Окрім цього, зазначає, що, згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк», де зазначені перекази відповідачем коштів на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 , підтверджується те, що відповідачем не було порушено жодних домовленостей та обов`язків, згідно ст. 187 СК України, покладених на ОСОБА_2 , по сплаті аліментів та додаткових витрат на дитину в добровільному порядку.

Також зазначає, що згідно довідки про заробітною плату ТОВ «Хард Мед»,розмір його заробітної плати за період з січня 2024 року по липень 2024 року включно, до виплати на руки склав 76977,91 гривень, що в середньому становить 10996,84 гривні чистого доходу щомісячно. Тоді як, на думку позивача, розмір заробітної плати відповідача складає близько 50000,00 гривень щомісячно, що не відповідає дійсності. Знову ж таки, немає жодних підтверджуючих документів, які свідчать про достовірність зазначеного позивачем в позовній заяві, а реальні доходи відповідача підтверджуються довідкою з місця роботи в медичній компанії ТОВ «Хард Мед». Щодо будинку, в якому відповідач проживає та приписаний, зазначає, що даний будинок належить батькові відповідача ОСОБА_4 , один з автомобілів належить племінниці відповідача, ОСОБА_5 , яка користується гаражем свого діда ОСОБА_4 , інший автомобіль дійсно перебуває у власності відповідача та придбаний за кошти батьків з метою їхнього пересування.

Вказує, що позивач не надає довідки про свої доходи з місця роботи.

Окрім цього, посилається на те, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку, a саме батько ОСОБА_4 , 1946 року народження, інвалід ІІ групи, не може самостійно пересуватися, має важкі захворювання такі як: цукровий діабет, діабетична мікро-макроангіопатія судин ніг; діабетична нефропатія 1-2ст., атеросклероз артерій нижніх кінцівок, ішемічні рани підошовної поверхні обох ніг, та мати, ОСОБА_6 , 1950 року народження, також інвалід другої групи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.12.2024 року № 100/01-06 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 , здійснено повторний автоматичний розподіл даної справи між суддями, відповідно до якого справу передано на розгляд судді Антіповій Т.А.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.12.2024 року справу 161/15698/24 було прийнято до провадження суддею Антіповою Т.А. та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с.49).

19.03.2025 року на адресу суду від представника позивача адвоката Волощука О.Ф. надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с. 67-74).

24.03.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріальної справи 161/15698/24 (а.с. 75-100).

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги позовної заяви, з підстав, у ній викладених, просили позов задовольнити в повному обсязі. Додатково позивач пояснила, що відповідач періодично надає їй аліменти та відшкодує половину додаткових витрат на спільного сина при умові надання йому підтверджуючих документів на витрати, проте такі витрати носять епізодичний характер, коли захоче відповідач. Проте, враховуючи, що син перебуває на її повному утриманні, всі витрати здійснює вона сама, а це і придбання продуктів харчування, одягу, шкільного приладдя, оплата репетитора, харчування в гімназії, оплата відвідувань лікарів: окуліст, стоматолог та інші, гуртки та спортивні секції, при тому, що не завжди певні витрати можна підтвердити чеками чи квитанціями, а без них відповідач ставить під сумнів здійснені нею витрати. Тож, задля того, щоб уникнути такої процедури отримання від відповідача аліментів та відшкодування додаткових витрат в майбутньому, звернулась до суду задля того, аби вирішити питання стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину шляхом ухвалення судового рішення. Окрім цього зазначила, що відповідач матеріально забезпечений, отримує набагото більше, ніж зазначено в довідках з місця роботи, має декілька автомобілей, які зареєстровані на інших людей, мешкає в будинку, який належав його батькові та який, ймовірно, він і успадкує. Тож просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частин доходу (заробітку) та додаткові витрати в розмірі 2000,00 грн. щомісячно.

Відповідач у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме вважає достатнім та співмірним розмір аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно, що становить більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення додаткових витрат на дитину, не заперечує необхідність їх сплати, проте вважає, що це повинно відбуватись по факту здійснення таких витрат позивачем, при наданні йому копій підтверджуючих документів (фіскальні чеки, квитанції, тощо), шляхом повернення ним позивачеві половини таких підтверджених витрат. Окрім цього, додав, що відомості про свій заробіток він надав суду, і розмір його заробітної плати складає в середньому 11000-12000 грн. в місяць. Проживає в будинку, який не є його власністю, а належав його померлому батькові. Утримує та матеріально допомагає своїй матері, яка є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням. Також зазначив, що він неодноразово, як під час перебування в шлюбі з позивачем, так і після його розірвання, особисто сплачував послуги лікарів, придбавав для сина все необхідне та не просив позивача відшкодувати половину цих витрат. Щодо періодичності сплати аліментів, як це зазначено позивачем, не погодився з таким твердженням, пояснив, що перераховував на картковий рахунок позивача гроші щомісяця, як аліменти на сина ОСОБА_8 , про що надав банківську роздруківку по руху коштів за період з 01.01.2023 року по 17.03.2025 року. По певним витратам позивача у нього дійсно є зауваження, оскільки вони є сумнівними та нічим не підтверджені. Окрім цього, зазначив, що позивач також добре заробляє, має в своїй власності дорогий автомобіль, чималу заробітну плату. Просив задовольнити позов ОСОБА_1 частково в розмірі 3500,00 грн. аліментів на утримання сина.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, приходить до наступних висновків.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин.

Сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , де в графі «батько» вказаний « ОСОБА_2 », в графі «мати» - « ОСОБА_1 » (а.с.5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської від 29.06.2023 року у справі 161/7120/23 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано (а.с.6-8).

Як вбачається з інформації директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРД МЕД» від 13.08.2024 року № 1-08/24, ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 по 31.07.2024 року були отримані доходи в загальному розмірі до виплати - 76 977,91 гривень (а.с.10).

Згідно з відповіді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРД МЕД» Романа Каліщука від 06.03.2025 року № 1-03/25 на адвокатський запит, вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ТОВ «ХАРД МЕД» за період з 01.08.2024 року по 28.02.2025 року склав до виплати 79 760,05 гривень (а.с.74,76).

Згідно виписок АТ КБ «ПриватБанк» від про рух коштів по картці відповідача, зазначені перекази відповідачем коштів на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 , підтверджується те, відповідач сплачував аліменти позивачу з 01.04.2023 року по 17.03.2025 року (а.с.32-34, 80).

З інформації, наданої філією ГСЦ МВС територіальним сервісним центром МВС № 0741 (ТСЦ МВС № 0741) від 04.03.2025 року, вбачається що за період з 2014 року за громадянином ОСОБА_2 було зареєстровано транспортні засоби:

-MERCEDES-BENZ VITO 109 CDІ, номер кузова НОМЕР_5 , який було перереєстровано 26.12.2018;

-VOLKSWAGEN GOLF номер кузова НОМЕР_6 , який було перереєстровано 18.09.2019 (а.с.69);

-CHEVROLET ORLANDO, номер кузова НОМЕР_7 , який перереєстровано 25.05.2024;

-TESLA MODEL 3, номер кузова НОМЕР_8 , який було зареєстровано 29.05.2024 року (69,77).

З відповіді Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 28.02.2025 року на адвокатський запит від 21 лютого 2025 року, вбачається, що звернень щодо призначення компенсації за надання соціальної послуги на непрофесійній основі по догляду за ОСОБА_6 , жителькою АДРЕСА_1 до департаменту соціальної політики міської ради, станом на дату запиту, не надходило.

Громадянин ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_3 , із заявами про призначення компенсації за надання соціальної послуги на професійній основі по догляду за ОСОБА_6 жителькою АДРЕСА_1 , до департаменту соціальної політики Луцької міської ради, станом на дату запиту, не звертались (а.с.71).

Окрім цього, з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 113486 від 04.03.2003 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності батьку відповідача - ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 21.12.2002 року (а.с. 78).

ІНФОРМАЦІЯ_4 батько відповідача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер у віці 78 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 (а.с. 79).

Як вбачається з договору оренди житлового приміщення від 01.02.2025 року, ОСОБА_1 проживає в орендованому житлі разом із неповнолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сплачує комунальні послуги. Вартість орендної плати за місяць складає 7000,00 грн. (п. 3.1. Договору). Пунктом 3.3 Договору оренди житлового приміщення визначено, що вартість житлово-комунальних послуг, плата за інтернет, сплачується згідно виставлених постачальниками рахунків і не входить до орендної плати (а.с.113-119).

Як вбачається з довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «НП ГЛОБАЛ» №NPI00000035 від 29.04.2025 року, ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «НОВА ПОШТА ГЛОБАЛ» з 28.10.2022 року. На даний момент займає посаду Менеджер з супроводу глобальних клієнтів. Дохід за період з 01.04.2024 року по 31.03.2025 року склав 933 628,58 грн. (сума до виплати 739831,21 грн.) ( а.с. 122).

Відповідно до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Так, відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням вимог діючого законодавства, письмових доказів, наявних в матеріалах справи, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітня дитина повністю перебуває на утриманні своєї матері, має ряд захворювань, зокрема, гіперметропія середнього ступеню обох очей, складний гіперметропічний астигматизм обох очей; лікувальні рекомендації: корегувальні окуляри для постійного користування, здоровий режим, обмеження зорового навантаження, прогулянки на свіжому повітрі, а також матеріальний стан батька дитини, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, працює в компанії ТОВ «ХАРД МЕД» на постійній основі, отримує сталу заробітну плату в середньому 10500,00-11500,00 грн. на місяць, та не заперечує проти свого обов`язку матеріально утримувати сина, про що свідчать докази по перерахунку коштів на картку позивача з призначенням: для Назара, не має на своєму утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача щодо того, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_6 , 1950 року народження, яка є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням та має незадовільний стан здоров`я, з огляду на що, відповідачеві необхідно допомагати їй матеріально.

Так, як вбачається з копії довідки МСЕ № 032642, ОСОБА_6 , 1950 року народження, є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням. Згідно з висновком про умови та характер праці протипоказана важка праця. Рекомендовані заходи по відновленню працездатності стаціонарне лікування.

Отже, дані докази не підтверджують факту перебування матері відповідача на його матеріальному або іншому утриманню, докази перебування матері відповідача під його опікою, також суду не надані.

Таким чином, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини, окрім цього, саме в такому розмірі відповідач визнавав позовні вимоги позивача в гривневому еквіваленті.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

Так, судом під час розгляду справи встановлено, та не заперечувалось самим відповідачем, що спільна з позивачем дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має проблеми із здоров`ям очей. Так, відповідно до медичної виписки Центру хірургії ока професора Загурського № 37429.ЛО/8 від 23.11.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має гіперметропію середнього ступеню обох очей, складний гіперметропічний астигматизм обох очей; лікувальні рекомендації: корегувальні окуляри для постійного користування, здоровий режим, обмеження зорового навантаження, прогулянки на свіжому повітрі (а.с. 109).

Даний факт визнається відповідачем та, зокрема, ним надавались пояснення та докази того, що він також оплачував витрати з придбання ліків (краплі для очей) та відвідування лікаря окуліста (а.с. 89-90).

Окрім цього, дитина додатково займається з репетитором, послуги якого оплачує позивач, про що надала відповідні підтверджуючи документи, в розмірі 2400,00 грн. на місяць (а.с. 104-108).

Таким чином, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує те, що відповідач не має на утриманні інших малолітніх або неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, його матеріальне становище дозволяє брати участь в матеріальному забезпеченні свого сина, зокрема, й сплачувати додаткові витрати в рівних частках з позивачем, з огляду на його позицію, відповідно до якої він не заперечує необхідність оплати додаткових витрат на дитину в розмірі 50/50 з кожного з батьків, при наявності підтверджуючих документів, та наданих ним доказів про добровільне перерахування певної кількості грошових коштів на поточні потреби дитини, які, разом із аліментами становили, відповідно до його підрахунків, 5232,02 грн. щомісячно, суд вважає розмір заявлених вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розмірі 2000,00 грн. достатніми, співмірними та такими, що не є обтяжливими і надмірними для відповідача.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів, починаючи з 01 січня 2024 року, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Відповідно до положень ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що позов подано до суду 20.08.2024 року, позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.08.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що вимога про стягнення аліментів з 1 січня 2024 року обумовлена тим, що саме з початку січня 2024 року відповідач припинив добровільно надавати аліменти позивачу, оскільки стороною позивача не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Навпаки, під час судового розгляду справи встановлено, не заперечувалось і самим позивачем, підтверджено банківськими виписками по руху коштів відповідача, що відповідач не припиняв сплачувати аліменти та відшкодовував додаткові витрати на дитину в добровільному порядку, зокрема, і після січня 2024 року, що також підтверджується матеріалами справи.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст.10-13, 77-81, 141, 260, 263-265, 280, 281, 352, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 всіх видівйого заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.08.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , кошти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі) як додаткові витрати на дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 20.08.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова