Справа № 203/726/25
Провадження № 2/0203/953/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Сердягіної О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина.

Зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року ОСОБА_3 , за представництва адвоката Перепелиці В.М., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подала цю заяву, пред`являючи позов до ОСОБА_2 на предмет стягнення з останнього на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 145 411,28 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 жовтня 2024 року, моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., витрат пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 7 000 грн., а також судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1 854,11 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що 29 жовтня 2024 року о 01:35 год. у м. Дніпр на перехресті вулиць Князя Ярослава Мудрого та вулиці Половицька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Land Rover Discovery» з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , під керування водія ОСОБА_4 .

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 завдано механічних ушкоджень, а його власнику ОСОБА_3 з вини ОСОБА_2 завдано матеріальні збитки, у зв`язку з чим ОСОБА_3 була вимушена звернутися до експерта-автотоварознавця з метою встановлення вартості матеріальних збитків, нанесених її автомобілю врезультаті дорожньо-транспортної пригоди та з метою визначення ринкової вартості автомобіля «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 в пошкодженому стані. Згідно висновку експерта-автотоварознавця вартість матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 302 211,28 грн.

Так, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля «Land Rover Discovery» з номерним знаком НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ СК «Кредо» за відповідним полісном, у зв`язку із чим позивач 07 листопада 2024 року зверталася до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та 12 грудня 2024 року ТДВ СК «Кредо» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_3 та сплатило останній страхове відшкодування в розмірі 156 800 грн., без урахування франшизи, що. в свою чергу, є максимальною сумою у межах ліміту відповідальності страховика на час укладення полісу.

Отже, залишок невідшкодованої матеріальної шкоди, з урахуванням висновків експерта-товарознавця, складає 145 451,28 грн. (302 211,28 грн. 156 800 грн. = 145 451,28 грн.), де 302 211,28 грн. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , 156 800 грн. сума страхового відшкодування.

В позасудовому порядку позивач зверталася до відповідача з вимогою про відшкодування їй матеріальної шкоди в розмірі 145 451,28 грн., тобто різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), однак відповідачем така шкода не відшкодована.

Крім того, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому внаслідок ДТП нервовому стресі, обумовленому необхідністю ремонту транспортного засобу за власні кошти та знаходження значної суми коштів для ремонту, відсутності можливості користування власним авто, що призвело до порушення усталеного робочого та життєвого графіку та моральних переживаннях, з урахуванням того, що позивач багато років працювала та накопичувала кошти для купівлі дороговартісного автомобіля, докладаючи при цьому чималих зусиль, у зв`язку з чим розмір компенсації спричиненої моральної шкоди оцінює у 40 000 грн.

Також позивачем понесені витрати в розмірі 7 000 грн., пов`язані із залученням експерта-автотоварознавця, з метою встановлення вартості матеріальних збитків, нанесених її автомобілю, що підтверджується відповідним договором про надання експертних послуг № 10078 від 06 листопада 2024 та відповідною квитанцією, а також витрати зі сплати судового збору за пред`явлення цього позову в розмірі 1 854,11 грн.

Стислий виклад позицій учасників справи у заявах по суті справи.

29 квітня 2025 року через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, позивач стверджує про завдану їй матеріальну шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 302 211,28 грн., однак звернення до експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 06 листопада 2024 року не узгоджувалося з відповідачем, що позбавило останнього можливості залучити свого фахівця для об`єктивного встановлення розміру збитків, що викликає сумніви у достовірності та неупередженості проведеної оцінки, оскільки відповідач не міг контролювати процес або заперечувати її результати. При цьому, за результатами оцінки, проведеної ФОП ОСОБА_6 (звіт № 06-11-24-2Р від 02 листопада 2024 року) розмір матеріального збитку склав 197 374,21 грн. (без ПДВ) або 222 836,59 грн. (з ПДВ). Згідно умов договору страхування (поліс ЕР-223763423 від 28 вересня 2024 року) ліміт відповідальності становить 160 000 грн., що менше за розрахований збиток. Крім цього, застосовується безумовна франшиза в розмірі 3 200 грн., тому, на думку відповідача, страхова сума повинна скласти 156 800 грн. (160 000 грн. 3 200 грн.). 12 грудня 2024 року ТОВ СК «Кредо» повністю виконало свої зобов`язання перед позивачем, здійснивши страхову виплату в розмірі 156 800 грн., що становить максимально можливу суму в межах ліміту відповідальності страховика на момент укладення договору, тоді як позивачем не оскаржувала висновки ФОП ОСОБА_6 і не надала доказів обґрунтованості заявленою нею суми збитків 302 211,28 грн., позаяк оцінка, проведена страховою компанією залишається неспростованою, а позивач не довела суттєві розбіжності у розрахунках. Щодо моральної шкоди відповідач у відзиві посилається на те, що позивачем не доведено та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами завдання їй моральної шкоди. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

06 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС представником позивача подано відповідь на відзив, де на спростування доводів відповідача посилається на те, що чинним законодавством передбачено право позивача самостійно звернутися до експерта-автотоварознавця для з`ясування вартості матеріального збитку, нанесеного її автомобілю «Toyota RAV4» з номерним знаком НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без узгодження з відповідачем дати та часу такого звернення. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією у добровільному порядку сплатити їй суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак з боку відповідача не надходило жодних пропозицій щодо мирного врегулювання цього питання, у зв`язку з чим позивач і звернулася до експерта-автотоварознавця. При цьому, висновок експерта № 10078 від 20 листопада 2024 року є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 106 ЦПК України. Щодо тверджень відповідача про розмір збитків, представник позивача посилається на те, що у разі звернення потерпілої сторони до страховика та одержання страхового відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Щодо моральної шкоди представник позивача зазначили, що у позові зазначаються та описуються обставини спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до того ж збитки завдані майну позивача і досі залишаються невідшкодованими, що в свою чергу тягне за собою деяку невизначеність у пошуках варіантів відновлення власного автомобіля, відсутність належної компенсації лише поглиблює моральні страждання позивача, оскільки вона змушена брати участь у судовому процесі, захищати свої права, витрачаючи на це власний додатковий час, ресурси та кошти. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, представник позивача наполягає на задоволенні позову в повному обсязі.

15 травня 2025 року через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому серед іншого зазначається, що відповідач не погоджується з висновком експерта-автотоварознавця ОСОБА_5 від 06 листопада 2024 року, позаяк звернення до цього експерта позивачем не узгоджувалося з відповідачем, що позбавило останнього можливості залучити свого фахівця для об`єктивного встановлення розміру збитків, що викликає сумніви у достовірності та неупередженості проведеної оцінки, оскільки відповідач не міг контролювати процес або заперечувати її результати. Крім цього, відповідач посилається на те, що позивач не спростовує та не надає пояснень щодо відмови враховувати результати оцінки, проведеної ФОП ОСОБА_6 на підставі звернення самого позивача до ТОВ СК «Кредо» та така вибірковість у використанні оцінок свідчить про зацікавленість у висновку, що містить значно більшу суму збитків, ніж зазначена у висновку ФОП ОСОБА_6 .

Інші заяви по суті справи сторонами та третьою особою не подавалися.

Позиції учасників справи в судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Третя особа ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Заяви, клопотання з процесуальних питань.

Заяв, клопотань з процесуальних питань не надходило.

Процесуальні дії у справі.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 06 лютого 2025 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру 05 лютого 2025 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, однак хз потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів.

Так, ухвалою суду від 26 березня 2025 року у ТОВ СК «Кредо» витребувано належним чином звірені копії усіх матеріалів страхової справи, що стосується виплати 12 грудня 2024 року ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 156 800 грн. за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 жовтня 2024 року о 01:35 год. Вказані матеріали надійшли на електронну пошту 09 квітня 2025 року та засобами поштового зв`язку 10 квітня 2025 року.

2.Мотивувальна частина.

Суд, дослідивши зібрані докази, заслухавши усні пояснення позивача та представників сторін, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази.

Встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року, що набрала законної сили 03 грудня 2024 року, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 грн. (а.с. 13).

Цією постановою суду встановлено, що 29 жовтня 2024 року о 01:35 год. у м. Дніпро, Центральний район, на перехресті вулиці Князя Ярослава Мудрого та вулиці Половицька, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Land Rover Discovery» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, по вул. Половицька, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 та не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі по вул. Князя Ярослава Мудрого, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР порушення дій водія чий транспортний засіб рухається по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вказана постанова суду від 20 листопада 2024 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) ОСОБА_2 та чи вчинені вони ним.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 на праві власності зареєстрований ОСОБА_3 (а.с. 16).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Land Rover Discovery» з номерним знаком НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «Кредо» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223763423 з 28 вересня 2024 року по 28 вересня 2025 року страхувальником ОСОБА_2 (ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн., франшиза 3 200 грн.) (а.с.123 зворот 124, 189).

Позивач звернулася до ТДВ СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 жовтня 2024 року згідно полісу ОСЦПВВНТЗ ТДВ СК «Кредо» № 223763423, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 (а.с. 117).

12 грудня 2024 рок ТДВ «Кредо» сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 156 800 грн. (а.с. 75).

Згідно складеного експертом Крутінь В.І. за заявою ОСОБА_3 висновку експерта за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (підготовленого для подання до суду) № 10078 від 20 листопада 2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_4 , становить 302 211,28 грн. (а.с. 20-40).

За складення вказаного висновку позивачем сплачено 6 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10078 від 20 листопада 2024 року (а.с. 9).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто, до загальних умов цивільно-правової відповідальності відносяться: 1) протиправний характер поведінки (дій чи бездіяльності) особи, на яку передбачається покласти відповідальність (чи настання інших спеціально передбачених законом або договором обставин); 2) наявність у потерпілої особи шкоди або збитків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою порушника і наступними шкідливими наслідками; 4) вина правопорушника.

Сукупність перерахованих умов, за загальним правилом необхідних для покладання цивільно-правової відповідальності на конкретну особу, називається складом цивільного правопорушення. Відсутність хоча б одного із зазначених умов відповідальності, як правило, виключає її застосування. Встановлення даних умов здійснюється саме у зазначеній черговості, оскільки відсутність одного з попередніх умов позбавляє сенсу встановлення інших (наступних) умов.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року, справа №908/2138/16, за якою для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика (постанова Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року, справа №755/7666/19).

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження №61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Судом встановлено, що страховик виплатив страхове відшкодування за полісом ОСЦВП та договором добровільного страхування страхове відшкодування у максимальному розмірі страхової суми загальним розміром 156800 грн. (за вирахуванням франшизи 3200,00 грн.), тобто в межах визначеного полісом ЕР 223763423 ліміту у 260 000,00 грн., разом з тим, вартість фактичного відновлювального ремонту автомобіля, в тому числі з урахуванням втрати товарної вартості, є більшою і 302 211,28 грн., та, відповідно різниця матеріального збитку на відновлювальний ремонт автомобіля і виплаченого страхового відшкодування становить за приписами п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальні збитки, тобто витрати, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права власника, у зв`язку з чим вказані збитки на суму 145 451,28 грн. (302 211,28 грн. 156 800,00 грн. = 145 451,28 грн.) підлягають відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої сталася ДТП і пошкоджено автомобіль позивача.

Крім того, відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом, саме з вини відповідача власність позивача автомобіль «Toyota Rav 4» з номерним знаком НОМЕР_2 , зазнав пошкоджень, що призвело до неможливості користуватися своїм транспортним засобом в умовах та постійних ракетно-дронових атак міста Дніпра збройними силами держави-агресора рф, і зумовило істотну зміну узвичаєного життєвого і робочого графіку з необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності ремонту автомобіля з віднайденням для цього додаткових коштів у значній для позивача сумі, тому суд приходить до висновку про доведеність заподіяння моральної шкоди позивачу і наявність підстав для відшкодування такої шкоди відповідачем, достатнім розміром якої з урахуванням принципу розумності та співмірності на переконання суду буде 3 000,00 грн.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

Так, відповідач в судовому засіданні вказував на завищену вартість відновлювального ремонту, порівняно з сумою матеріального збитку, визначеною за замовленням страховою компанії у звіті про оцінку колісного транспортного засобу № 06-11-24-2Р від22 листопада 2024 року в розмірі 222 836,59 грн., проте відповідач, користуючись своїми процесуальними права за ст. 13 ЦПК України на власний розсуд, не заявляв ні про повторну, ні про додаткову судову експертизу з питань неповноти чи суперечності висновків матеріалам справи, натомість, оцінюючи за правилами ст. 89 ЦПК України висновок експерта, наданий позивачем, суд вважає його належним, допустимим та достатнім.

Зокрема, суд враховує, що висновок експерта № 10078 від 20 листопада 2024 року складений у відповідності з вимогами ст. 106 ЦПК України, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, і, відповідно відповідає вимогам ст. 107 ЦПК України, тоді як звіт № 06-11-24-2Р складався у зв`язку з вимогами ст. 22, 29, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV), і належить до іншого джерела доказів за п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, а саме письмових доказів, у зв`язку з чим судом оцінюється на предмет дотримання не вимог до висновку експерта згідно ст. 102 ЦПК України, а на предмет дотримання вимог здійснення оціночної діяльності.

Доводи відповідача про те, що він пропонував самостійно відремонтувати, суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не впливають на право позивача на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Так само, суд не приймає до уваги доводи про невідповідність розміру вирахуваної франшизи у 3200,00 грн. розміру франшизи, визначеного у полісі у 2000,00 грн., оскільки у полісі ОСЦПВВНТЗ № 2237634, за яким ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, сума франшизи визначена у 3200,00 грн. (а.с.189).

Висновки суду за результатами розгляду позовних вимог.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, оцінивши згідно ст. 89 ЦПК України кожний доказ окремо та у сукупності і логічному взаємозв`язку на належність, допустимість і достатність згідно ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та стягнення з відповідача на користь позивача майнову шкоду у виді збитків на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 145 411,28 грн. та моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн.

Розподіл судовий витрат.

Відповідно ч. 1, п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Також, позивачем понесено витрати, пов`язані із залученням експерта для складення висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 20 листопада 2024 року № 10078 на суму 7 000 грн., сплачену за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10078 від 06 листопада 2024 року (а.с. 9).

Судовий збір згідно ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1 554,11 грн.

Керуючись ст. 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) у відшкодування матеріальної шкоди 145 411,28 грн. (сто сорок п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 28 коп.) та у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. (три тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 7 000 грн. та по сплаті судового збору в розмірі 1 554,11 грн., що в загальній сумі становить 8 554,11 грн. (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 11 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 28 травня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко