Справа № 454/187/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Белзької міської ради Львівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельні ділянки загальною площею 1,5200га.

Мати уклала заповіт на його користь та він проживав з нею на день відкриття спадщини.

Однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду.

Представник позивача адвокат Паска А.Б. подав клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав.

Від представника позивача надійшало клопотання, в якому вона просила розгляд справи проводити у її відсутності проти позову не заперечила.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З технічного паспорта, ідентифікатора об`єкта будівництва встановлено, що будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 завершено в 1950 році. Даний будинок складається з коридору площею 3,2кв.м, санвузла площею 4,8кв.м, житлової кімнати площею 13,5кв.м, передпокою площею 9,4кв.м, житлової кімнати площею 11,1кв.м, кладової площею 3,8кв.м. Загальна площа будинку складає 45,8кв.м, житлова площа 24,6кв.м.

Відповідно до довідки №6477 від 05.12.2024р. та довідки №5818 від 31.10.2024р., житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрований.

ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) площею 1,52га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває в колективній власності селянської спілки ім.Ів.Франка, с.Хлівчани Сокальського району Львівської області (на даний час Шептицького району Львівської області), що встановлено з сертифіката на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_2 все належне на день смерті майно заповіла своєму сину ОСОБА_4 , що встановлено із заповіту від 16.02.1995р., посвідченого секретарем Хлівчанської сільської ради.

З відповіді нотаріуса від 07.11.2024р. встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 неможливо з огляду на відсутністю правовстановлюючого документа на це майно.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті з нею проживав її син позивач ОСОБА_1 , що встановлено з свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, довідки №3890/02.1-19 від 29.08.2004р., витягу про зареєстрованих осіб.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

В той же час, відсутність реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за первинним забудовником є перешкодою в реєстрації права власності на такий за позивачами та реєстрації прав на земельну ділянку, на якій він розташований.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що за позивачем підлягає визнанню право власності на спірний житловий будинок, який споруджений 1950 року до набуття чинності законодавством, яке передбачало порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, однак щодо нього не зареєстровано право власності за первинним забудовником (спакдодавцем).

Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995р. №801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

В той же час, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За таких підстав, за позивачем підлягає визнанню право на земельну частку (пай), а не право власності.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 45.8кв.м, житловою площею 24,6кв.м, розташований АДРЕСА_1 та належні до нього господарські і надвірні будівлі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 1,5200 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності селянської спілки ім.Ів.Франка, с.Хлівчани Сокальського району Львівської області (на даний час Шептицького району Львівської області), яка належала спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0140012 від 07.02.2006р.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручена в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Белька міська рада Львівської області, , місцезнаходження: вул.Домініканська,1, м.Белз, Шептицький район, Львівська область.

Головуючий: М. Я. Адамович