Справа № 461/7231/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О. В.
Провадження № 22-ц/811/4023/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 липня 2018 року, між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06.00501.004138601, за умовами якого відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності надані кредитні кошти в сумі 49999.00 грн. Надавши позичальнику грошові кошти, банк виконав свої зобов`язання за умовами кредитного договору. В подальшому Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на підставі договору факторингу № 25/07 від 25 липня 2023 року. Однак відповідач не вносила оплати на погашення кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 160384.16 грн., з яких 46687.68 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 40485.06 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 73211.42 грн. прострочена заборгованість за комісіями. Наведене є підстаовю вимагати дострокового стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо умов повернення кредиту. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованість у розмірі 160384.16 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті`заборгованість за кредитним договором у розмірі160384.16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» судовийзбір у розмірі 2422 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» пропустило строк позовної давності, а звертаючись з позовом не подавало клопотання про поновлення такого. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, а відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті», суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк, однак відповідач прострочив погашення поточних платежів та нарахованих відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 160384.16 грн., що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, який набув права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Судом встановлено, що 25 липня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06.00501.004138601, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 49999.00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (за наявності), а позичальник зобов`язується повернути кредит разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості ) згідно з умовами цього договору.

Пунктом 1.2. кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року передбачено, що банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців, тобто строк дії договору 5 років.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року за користування кредитом позичальник сплачує банку річну змінювану проценту ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (маржу банку).

Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 % (п. 1.4. кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року).

Згідно з п. 1.11. кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року позичальник щомісячно в терміни та в розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу на погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника з використанням засобу електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, направлені банку позичальником з використанням різних каналів зв`язку тощо.

У графіку щомісячних платежів за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року передбачено суму платежу за розрахунковий період, яким є один календарний місяць, що включає в себе розмір місячних платежів: на погашення суми кредиту, на погашення процентів за користування кредитом та на погашення плати за обслуговування кредиту.

25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу №25/07, за умовами якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» відступає за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» права вимоги до боржників, що визначені в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з витягом реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25 липня 2023 № 25/07 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року.

01 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» надіслало ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення), в якій вимагало протягом тридцяти днів з моменту направлення вимоги повернути заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року в розмірі 160384.16 грн.

З наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 рокувбачається, що така становить 160384.16 грн., з яких 46687.68 грн. заборгованість за основним боргом, 40485.06 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 73211.42 грн. заборгованість за комісіями.

Випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 25 липня 2018 року по 25 липня 2023 року підтверджується, що 25 липня 2018 року на її банківський рахунок перераховано кошти в розмірі 49999,00 грн. за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року.

Випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 25 липня 2018 року по 25 липня 2023 року також підтверджується, що позичальником вносилися кошти на погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а саме: 06 вересня 2018 року 3083.00 грн., 05 жовтня 2018 року 2870.00 грн., 02 жовтня 2019 року 75.06 грн., 28 жовтня 2019 року 180.00 грн., 04 листопада 2019 року 327.93 грн., 27 листопада 2019 року 180.00 грн., 04 грудня 2019 року 324.06 грн., 21 грудня 2019 року 19.08 грн., 23 грудня 2019 року 180.00 грн., 28 січня 2020 року 504.06 грн., 06 лютого 2020 року 315.36, 07 лютого 2020 року 2260.45 грн., 13 лютого 2020 року 2319.43 грн., 26 лютого 2020 року 180.00 грн., 12 березня 2019 року 2319.43 грн., 26 березня 2020 року 180.00 грн., 10 квітня 2020 року 2319.43 грн., 29 квітня 2020 року 180.00 грн., 07 травня 2020 року 8485.13 грн., 26 травня 2020 року 189.00 грн., 29 липня 2020 року 378.00 грн., 27 серпня 2020 року 189.00 грн., 30 вересня 2020 року 189.00 грн., 23 жовтня 2020 року 189.00 грн., 23 грудня 2020 року 189.00 грн., 28 грудня 2020 року 189.00 грн., 26 січня 2021 року 189.00 грн., 24 лютого 2021 року 189.00 грн., 25 березня 2021 року 198.00 грн., 27 квітня 2021 року 198.00 грн., 26 травня 2021 року 198.00 грн., 25 червня 2021 року 198.00 грн., 23 липня 2021 року 396.00 грн., 06 вересня 2021 року 396.00 грн., 23 вересня 2021 року 396.00 грн., 26 жовтня 2021 року 396.00 грн., 23 листопада 2021 року 396.00 грн., 21 грудня 2021 року 396.00 грн., 24 січня 2021 року 396.00 грн., 01 червня 2022 року 1224.00 грн.

Отже, ОСОБА_1 сплатила 32980.42 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року, укладеним між нею та Акціонерним товариством «Ідея Банк».

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 25 липня 2018 року по 25 липня 2023 року вбачається, що кошти, сплачені позичальником на погашення заборгованості за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року зараховувалися банком наступним чином: 6481.74 грн. на погашення заборгованості за тілом кредиту, 20783,93 грн. на погашення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, 5714.75 грн. на погашення плати за обслуговування кредиту.

Пунктом 1.11 кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року позичальнику встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розміри, визначені графіком щомісячних платежів, що включає в себе надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу на погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника з використанням засобу електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, направлені банку позичальником з використанням різних каналів зв`язку тощо.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, пунктом 1.11 кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 рокупозичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі 496/3134/19 та у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі 194/1387/19.

Отже, ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, відтак п. 1.11 кредитного договору № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року є нікчемним, тому у банку не виникало права нараховувати позичальнику плату за обслуговування кредиту.

Оскільки плата за обслуговування кредиту нараховувалася неправомірно, кошти, які були зараховані банком як плата за обслуговування кредиту, сплачувалися відповідачем на погашення кредитної заборгованості, а тому повинні зараховуватися банком на погашення заборгованості за тілом та відсотками за користування кредитними коштами.

Погашаючи заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року, ОСОБА_1 сплатила 32980.42 грн., з яких 5714.75 грн. неправомірно стягнуті як плата за обслуговування кредиту, тому їх слід перерахувати на погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Крім того, частина сплачених відповідачем коштів в сумі 6481.74 грн. зарахована на погашення заборгованості за основним боргом, а відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 49999 грн., її заборгованість за основним боргом становить 43517.26 грн. (49999 грн. 6481.74 грн. = 43517.26 грн.).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року в розмірі 78287.57 грн., з яких 43517.26 грн. заборгованість за основним боргом, а 34770.31 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Доводи апелянта про те, що нарахування процентів припиняється після закінчення строку дії кредитного договору, а також при направленні вимоги про погашення заборгованості спростовуються тим, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 160384.16 грн., тобто, суми заборгованості у тому розмірі, який був зазначений у витязі з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25 липня 2023 № 25/07, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 рокув розмірі 160384.16 грн., і саме ця сума заборгованості була нарахована на день закінчення строку дії кредитного договору і саме така сума заборгованості зазначена у письмовій вимозі (повідомленні) від 01 травня 2024 року.

І оскільки позивач звернувся до суду про стягнення саме 160384.16 грн., це свідчить про те, що проценти після закінчення строку дії кредитного договору та після направлення письмової вимог (повідомлення) від 01.05.2024 року, позивачем не нараховувалися.

Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрпмовнаих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID 19)», який набрав чинності 02.04.202 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID 19), строки, визначені статтями 257, 258,362,559,981, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211, з наступними змінами та доповненнями, установлено з 12 березня 2020 року по 30 квітня 2023 року на всій території України карантин.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-1Х, перебіг позовної давності визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

В Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і діє в даний час.

Вищенаведене спростовує доводи апелянта про безпідставність незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь 78287.57 грн., що становить 48.81 % позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1477.97 грн. судового збору за подання позову, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні позовних вимог на 51.84 %, то з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2354,57 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 876.60 грн. судового збору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 160384.16 грн. заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» заборгованість за кредитним договором № Z06.00501.004138601 від 25 липня 2018 року в розмірі 78287.57 грн.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 25 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» 2422.40 грн. судового збору скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на користь ОСОБА_1 876.60 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 09.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк