Справа № 755/5502/25
Провадження № 2/549/227/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду міста Києва із позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, в якій просив суд:

1. Зобов`язати ОСОБА_2 , не чинити перешкоди у спілкуванні та

вихованні дитини.

2. Встановити графік відео зв`язку:

2.1. Вівторок і четвер (19:0019:30) та субота і неділя (11:4013:00) за київським

часом, через зручний для дитини месенджер (WhatsApp, Viber, Zoom тощо), що є

оптимальним для забезпечення регулярного та змістовного спілкування з дитиною її

віку.

2.2. За бажанням дитини надавати додатковий час для відео дзвінка тривалістю 10 хв

перед сном.

2.3. У разі неможливості зв`язку у визначений час із поважних причин завчасно

домовлятися про інший день і годину того ж тижня.

3. Встановити наступний порядок особистих зустрічей з дитиною:

3.1. Двічі на рік під час шкільних канікул (літніх та зимових) тривалістю по 7 днів

кожна на території України або за взаємною згодою сторін, на території Польщі.

3.2. Надати мені право перебувати з дитиною:

3.2.1. у святкові дні (Різдво, Великдень) по 3 дні;

3.2.2. у день народження дитини та батька по 2 дні.

3.3. Зобов`язати ОСОБА_2 завчасно (не пізніше ніж за 20 днів)

узгоджувати зі мною дати та місце проведення зустрічей.

3.4. Встановити, що у разі, якщо ОСОБА_2 протягом 5 робочих днів

після отримання моєї письмової пропозиції не надасть обґрунтованої відповіді або

відмови, вважатиметься, що вона погодилася із запропонованими умовами.

3.5. Зобов`язати ОСОБА_2 оформляти всі необхідні документи для

здійснення зустрічей, включаючи:

3.5.1. нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон (у разі зустрічей в Україні);

3.5.2. заповнення необхідних анкет та заяв;

3.5.3. надання копій документів дитини (закордонного паспорта, ID-картки тощо).

3.6. Надати мені право звернутися до суду для забезпечення виконання цього пункту

рішення у разі ухилення ОСОБА_2 від його виконання.

4. Заборонити ОСОБА_2 безпідставне блокування чи обмеження

мого спілкування з дитиною через месенджери, відео зв`язок або телефон.

5. Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти мене про важливі події у

житті дитини (початок школи, захворювання, досягнення тощо) та надавати

інформацію щодо:

5.1. місця фактичного проживання доньки, умов проживання;

5.2. кола осіб, які мають постійний доступ до дитини;

5.3. закладу освіти, який відвідує дитина;

5.4. наявності соціальних виплат у Польщі, які вона отримує на дитину.

6. Визначити, що дане рішення суду підлягає виконанню на території Республіки

Польща згідно з:

6.1. Гаазькою конвенцією про цивільно правові аспекти міжнародного викрадення

дітей 1980 року.

6.2. Регламентом (ЄС) № 2201/2003 та надати мені право звертатися до компетентних органів Польщі для забезпечення виконання цього рішення.

7. Вирішити питання про розподіл судових витрат на розсуд суду.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 15 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд за підсудністю до Чорнухинського районного суду Полтавської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 05.06.2025 передана у провадження судді Глущенко Н.М.

Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 7 днів для усунення недоліків.

23.06.2025 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про визначення належного розміру судового збору, в якому він зазначив, що предмет його позову немайновий, заявлено єдину вимогу немайнового характеру, а саме встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою. Інші вказані в позові елементи є механізмом реалізації цього єдиного немайнового права, а не окремими самостійними позовними вимогами. Тому просив врахувати, що поданий ним позов є немайновим за своєю природою, судовий збір в розмірі 1211,20 грн вже сплачений та повністю відповідає вимогам п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та просив вважати вимогу про доплату збору у розмірі 4602.56 грн такою, що не підлягає до задоволення.

24 червня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способів участі батька у вихованні дитини, в якій описано вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку відповідача, зокрема те, що його колишня дружина ОСОБА_2 разом з донькою виїхала до Польщі та перешкоджає у спілкуванні з дитиною та не надає можливості брати участь у її вихованні та повноцінному спілкуванні. Позовні вимоги позивачем ОСОБА_1 ідентичні тим, що викладені в первісному позові.

Однак, недоліки, зазначені в ухвалі судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 повною мірою усунуто не було, а саме: позивачем зазначено третю особу як «виконавчий комітет Чорнухинської селищної ради», а не «Служба у справах дітей виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради». Таким чином, позивач знову не зазначив повної назви третьої особи по справі, яка представлена належною юридичною особою. Також позивачем не зазначено відомостей про наявність або відсутність у відповідача та третьої особи електронного кабінету.

Щодо доплати судового збору звертаю увагу на таке.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до п.1.2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

При поданні до суду процесуальних документів, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що становить 968,96 грн.

Так, позивач при зверненні до суду висунув шість позовних вимог при цьому сплативши судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Таким чином позивачу необхідно було доплатити судовий збір у сумі 4602,56 грн, а підтвердження такої сплати надати суду.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач висунув у сукупності шість позовних вимог, кожна із яких містить крім основних ще похідні вимоги. Обґрунтування підстав об`єднання в одному позові такої кількості основних та похідних вимог, які за своїм змістом, фактично, утворюють самостійні предмети доказування у справі позивач не зазначає, а підстави вважати, що усі заявлені вимоги є пов`язаними між собою підставою виникнення або поданими доказами, є основними та похідними, відсутні. У цій справі є підстави вважати вимоги до ОСОБА_2 щодо зобов`язання її не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини; встановити графік відео зв`язку; встановити наступний порядок особистих зустрічей з дитиною; заборонити ОСОБА_2 безпідставне блокування чи обмеження спілкування з дитиною через месенджери, відео зв`язок або телефон; зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти мене про важливі події у

житті дитини (початок школи, захворювання, досягнення тощо) та надавати

інформацію; визначити, що дане рішення суду підлягає виконанню на території Республіки

Польща самостійними вимогами з визначеним способом захисту порушеного права, - що свідчить про правильність визначення суддею кількості заявлених вимог немайнового характеру - 6, а відтак, і правильність здійсненого розрахунку судового збору, який підлягає сплаті за подання такої позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Доводи ж позивача про те, що предмет позову немайновий, а ним заявлено єдину вимогу немайнового характеру, а саме: встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою дочкою , а інші , вказані у позові елементи ( відео зв`язок, зустрічі, інформування) є механізмами реалізації цього єдиного немайнового права , а не окремими самостійними позовними вимогами не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем взагалі не було висунуто позовну вимогу « встановити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною».

Таким чином, твердження позивача про те, що позов містить єдину вимогу немайнового характеру, а інші вказані в позові елементи є механізмом реалізації цього єдиного немайнового права, а не окремими самостійними позовними вимогами є помилковим.

Слід зазначити, що постанова Верховного суду від 24.11.2021 у справі № 643/13676/20, на яку покликається позивач, відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно, позивач, звертаючись до суду з цим позовом, не міг не розуміти, що розмір судового збору визначається відповідно до вимог Закону № 3674-VI і сплачується за кожну заявлену ним вимогу немайнового характеру.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, ОСОБА_1 вимоги ухвали Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 червня 2025 року не виконав, недоліки позовної заяви не усунув, а саме: не надав суду квитанцію про доплату судового збору у розмірі 4602,56 грн.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В частині другій згаданої статті говориться, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній в частині першій цієї статті.

Необхідно зазначити, що ОСОБА_1 не звертався до суду із клопотанням про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Суддя вважає недоліки позовної заяви суттєвими і за їхньої наявності справа не може бути вирішена з дотриманням всебічного, повного і неупередженого її розгляду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 44 ЦПК України).

Водночас, зазначені в ухвалі суду від 16.06.2025 недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, адже практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Наявність низки очевидних та суттєвих недоліків позову, усунення яких не було надто надмірним чи обтяжливим, щоб у визначений строк позивач міг цілком їх виконати, перешкоджає відкриттю провадження у справі. Такий висновок зумовлюється не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення до суду, а лише невиконанням процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Позивач складає та подає до суду (позовну) заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення. Розгляд позовної заяви, яка складена без дотримання передбачених ЦПК України вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

Саме такий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, від 23 лютого 2023 року у справі № 990/70/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23, а за ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням зазначених обставин, вважаю за необхідне матеріали позовної заяви вважати неподаними та повернути позивачу. Після усунення недоліків позивач не позбавлений права звернутися до суду з цією позовною заявою повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 261, 353 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу право повторно звернутися до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення, а особою, що не була присутня при проголошенні - з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М.Глущенко