Справа № 441/586/24 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/450/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м.Львів

Справа № 441/586/24

Провадження № 22-ц/811/450/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_2 , на рішення Городоцького районного суду Львівської області, ухвалене у м. Городку 13 січня2025 року, у складі судді Малахової - Онуфер А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

встановив:

6 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 лютого 2023 року відповідач вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, чим завдав йому (позивачу) тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я. Внаслідок цього він ( ОСОБА_1 ) з 22 лютого по 3 березня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Городоцька ЦРЛ» Городоцької міської ради Львівської області з діагнозом: перелом дистального відділу правої великогомілкової кістки з переломом середньої третини правої малогомілкової кістки і зараз продовжує лікування. Вказує, що за час лікування він (позивач) за власні кошти купував ліки, милиці, гіпс медичний, сплачував вартість лабораторних досліджень, витрачав кошти на послуги таксі до лікарні, інше. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 йому (позивачу) завдано моральну шкоду, зокрема фізичний біль та страждання у зв?язку з ушкодженням здоров?я, що призвело до порушення сну та нормальних життєвих зв?язків; протягом тривалого часу він не мав можливості працювати, виконувати фізичну роботу, зараз потребує зусиль і коштів на лікування, щоб повернутися до звичного способу життя. Просив стягнути з відповідача 5 894, 30 грн. майнової шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди, а також 2 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 1 720 грн. та 19 250 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, всього: 20 970 грн. У решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду в частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, через свого представника ОСОБА_4 оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду в цій частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення між ним ОСОБА_1 та адвокатом Гриньо М.І. договору про надання правової допомоги, за яким адвокат зобов`язався підготувати позивачу позовну заяву, а позивач - оплатити надання правової допомоги. Згідно рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі про право на правову допомогу, орган конституційної юрисдикції звернув увагу на те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Посилається на ст. ст. 205, 639 ЦК України, п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказує, що ОСОБА_1 надавалась професійна правнича допомоги на підставі усного договору, яка полягала у наданні консультацій та роз`яснень з правових питань та складення позовної заяви про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди завданої злочином.

Згодом позивач звернувся до Городоцького бюро правничої допомоги Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги та надалі представництво його інтересів в суді у здійснювалося на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 11 квітня 2024 року №017/03.2/3322. Судом першої інстанції не взято до уваги долучені до матеріалів справи докази понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, які були оформлені у встановленому законом порядку, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера та актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 06 від 5 березня 2024 року, які свідчать про понесені ним витрати у справі. Просить скасувати рішення суду в частині відмови позивачу у стягненні з відповідача 2 000 грн. правничої допомоги та ухвалити в цій частині нову постанову, якою стягнути з ОСОБА_3

в користь ОСОБА_1 2 000 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Д атою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що позивач у своїй позовній заяві, крім стягнення з відповідача 5 894, 30 грн. майнової шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди просив стягнути 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

З гідно із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В ідповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З гідно із ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ідповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

С клад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

З гідно із ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

В ідповідно до ст. 1 цього Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З гідно із ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

В ідповідно до ст. 13 цього Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордери) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З гідно із ст. 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги .

До судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

В ідповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані згідно із ч. 4 ст.137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України.

Судом встановлено, що на підтвердження складу та розміру витрат на професійну правничу допомогу, Кривошей С.М. долучив до матеріалів справи квитанцію до прибуткового касового ордера, без номера та дати, а також акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 06 від 5 березня 2024 року, згідно до умов укладеного Договору.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження укладення між ОСОБА_1 та адвокатом Гриньо М.І. договору про надання правової допомоги, за яким адвокат зобов`язався підготувати позивачу позовну заяву про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а позивач - оплатити надання правової допомоги.

Посилання в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №06 на факт надання адвокатом послуг відповідно до умов укладеного договору, не містить реквізитів такого договору (дата, номер), що свідчить про відсутність такого договору.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Висновки суду першої інстанції у цій частині не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення у зазначеній частині не встановлені.

В решті рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено і підписано 23 червня 2025 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк