Справа № 464/6897/24
пр.№ 2/464/56/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2025 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Чорна С.З.,

секретар судового засідання Сенюга М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, у якому просить поділити майно набуте за час шлюбу із ОСОБА_2 наступним чином:

- позивачу виділити квартиру АДРЕСА_1 , ринкова вартість якої становить 2 479 829, 40 грн, що станом на 07.10.2024 еквівалентно 60 000, 00 (шістдесят тисяч) доларів США;

- відповідачу виділити легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель NIVA 212300 GLS, 2004 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , тип ТЗ легковий універсал - В, дата реєстрації 08.05.2008 р., реєстраційний № НОМЕР_2 , ринкова вартість якого становить 173 588, 06 грн., що станом на 07.10.2024 р. еквівалентно 4 200,00 (чотири тисячі двісті) доларів США.

В обґрунтування позову покликається на те, що 19 червня 1993 року між нею та відповідачем - ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб, про що Сихівським відділом державної реєстралії актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблений відповідний актовий запис №1157 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 . В період перебування у шлюбі нею та відповідачем було придбане майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель NIVA 212300 GLS, 2004 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_1 . Разом з тим, за період їхнього шпюбу нею було продано наступне майно, яке належало їй на праві особистої приватної власності, а саме квартира АДРЕСА_2 , вартістю 11 442 грн., яка належала їй на підставі договору дарування квартири, квартира АДРЕСА_3 за договором купівлі продажу від 23.09.2003 року, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Отримані кошти за продану квартиру АДРЕСА_2 були спрямовані на придбання квартири АДРЕСА_1 (спірна квартира), а отримані кошти за продану квартиру АДРЕСА_3 були спрямовані на проведення капітальних ремонтних робіт. За рахунок проведених капітальних ремонтних робіт у придбаній квартирі суттєво збільшилася її ринкова вартість. Крім того, упродовж періоду спільного проживання з відповідачем, нею регулярно здійсновалися додаткові ремонтні роботи спірної квартири, кошти на які надавалися у тому числі і її батьками, зокрема матір?ю були надані грошові кошти у розмірі 13 881 грн. У зв`язку із вищенаведеним позов просить задоволити.

Ухвалою суду Сихівського районного суду м.Львова від 07.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 21.01.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

05.06.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 поступила заява, згідно якої останній позовні вимоги визнає. Зазначив, що дійсно квартира АДРЕСА_1 , хоча і була придбана позивачкою під час шлюбу з ним, проте за її особисті кошти (кошти отримані нею від членів родини за продане нерухоме майно). Щодо автомобіля CHEVROLET, модель NIVA 212300 GLS, 2004 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , тип ТЗ легковий універсал В, дата реєстрації 08.05.2008 року, реєстраційний № НОМЕР_2 , то такий теж був придбаний під час укладеного між ними з позивачкою шлюбу і фактично увесь час він користувався нею.

05.06.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 , в якій в повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову.

У судове засідання відповідач не з`явився, 05.06.2025 на адресу суду від нього надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у його відсутності. Крім того, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог позивача.

У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 19.06.1993 у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 .

Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26.11.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною першою статті 70 СК України та абзацом 1 частини другої статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих. які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження 61-35779ск18).

Предметом спору в даній справі є квартира АДРЕСА_1 та легковий автомобіль марки «CHEVROLET», модель NIVA 212300 GLS, 2004 року випуску.

Так, судом встановлено, за період перебування у шлюбі сторонами була набута квартира АДРЕСА_1 ,квартира складається з чотирьох кімнат, житловою площею 63,8 кв.м. та кухні, загальна площа квартири 84,2 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.09.2003, посвідченого 10.09.2003 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М. та легковий автомобіль марки «Chevrolet», модель Niva212300GLS,2004 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 08.05.2008.

Позивачка ОСОБА_1 надала договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.09.2003 посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Гусар Л.В., згідно якого вона як продавець за продаж квартири за адресою АДРЕСА_2 отримала 11442 грн.; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.09.2003 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Н.П., згідно якого вона як продавець за продаж квартири за адресою АДРЕСА_3 отримала 20200 грн., за які 10.09.2003 придбала квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 10.09.2003 посвідченого приватним нотарусом Дольницька Л.М.

Як вбачається з наявних у справі доказів, вище зазначена квартира була придбана позивачем ОСОБА_1 , оскільки джерелом її набуття були виключно її кошти, що не заперечується і відповідачем ОСОБА_2 .

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав визнати нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено, що вказана квартира була придбана позивачем за її особисті грошові кошти.

Автомобіль «Chevrolet», модель Niva 212300GLS, 2004 року випуску набуті під час перебування сторін у шлюбі, а відтак належить подружжю на праві спільної сумісної власності, що не оспорюється стороними.

Однак, оскільки сторони добровільно домовилися про визнаня за відповідачем ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet», модель Niva212300GLS,2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_6 , а відтак вимога позивача підлягає задоволенню.

Таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивач звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду по суті, то з нього слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з нього стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін.

Таким чином, з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір у сумі 7570 грн. (50% від 15140 грн.)

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet», модель Niva212300GLS,2004 року випуску, номер шасі НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 7570 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_8 , зареєстрований адресою проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя