У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В.В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К. Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді заяву адвоката Козара Михайла Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку спадкового майна,

встановив:

адвокат Козар Михайло Володимирович, в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку спадкового майна.

Заява мотивована тим, що у резолютивній частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку спадкового майна, зазначено про те, що позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкового майна, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є: мати- ОСОБА_2 , дружина - ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , які прийняли спадщину.

З огляду на те, що у рішенні суду не конкретизовано майно, на яке відкрилася спадщина за спадкодавцем, заявниця не може оформити право власності на спадкове майно за померлим чоловіком, у зв`язку з цим, просить роз`яснити рішення суду щодо наступних питань:

на яке саме майно спадкодавця ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_2 в 1/3 частині,

чи в рішенні суду йдеться про визнання права власності за позивачкою 1/3 частини спадкового майна (загальної спадкової маси), яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 без конкретизації спадкового майна, на яке визнається право власності.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, для участі у судовому засіданні не прибули, однак їх відсутність відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з розглядом заяву у відсутності всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Водночас, положеннями ст.271 ЦПК України визначено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто, мова йде про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснюючи судове рішення, суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до суті рішення та не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових відомостей, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання, суд відмовляє у роз`ясненні рішення (див. ухвали Великої Палати Верховного Суду від 09 липня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 29 серпня 2018 року у справі № 911/2050/16, від 14 травня 2019 року у справі № 904/2529/18, від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18, від 22 вересня 2020 року у справі № 372/51/16-ц).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2013 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкового майна, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 .

Рішення набрало законної сили, в апеляційному порядку не переглядалося.

З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у 2015 році зверталася до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про роз`яснення судового рішення. Заява була мотивована тим, що, після винесення рішення судом, позивач звернулася у Першу Ужгородську нотаріальну контору та реєстраційну службу Ужгородського міськрайонного управління юстиції з проханням належного оформлення права власності на частину спадкового майна. Однак їй було відмовлено в прийнятті документів у зв`язку з тим, що в рішення суду зазначено, що за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частину спадкового майна, що відкрилось після смерті ОСОБА_4 , однак не зазначено якого саме майна. Вказано, що ОСОБА_4 , належали: 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3- кімнат. Крім цього, ОСОБА_4 , його мамою, ОСОБА_2 було подаровано будинок АДРЕСА_2 , який складається з 3- кімнат та земельну ділянку за цією ж адресою, на якій він розташований. Просила роз`яснити резолютивну частину рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.12.2013 р., а саме зазначити: «Визнати за ОСОБА_2 право власності: на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 3- кімнат, загальна площа 67,60 кв.м., житлова площа 40,30 кв.м.; на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 , який складається з 3- кімнат, загальна площа 105,80 кв.м., житлова площа 43,90 кв.м.; а також на 1/3 частину земельної ділянки за цією ж адресою, на якій він розташований, загальною площею 0,0530 га».

Суд заяву задовольнив частково, роз`яснив ОСОБА_2 рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 грудня 2014 р. вказавши: «Визнати за ОСОБА_2 право власності: на 1/3 частину будинку АДРЕСА_2 , який складається з 3- кімнат, загальна площа 105,80 кв.м., житлова площа 43,90 кв.м.; а також на 1/3 частину земельної ділянки за цією ж адресою, на якій він розташований, загальною площею 0,0530 га.». Оскільки позивачем у позові вимоги щодо 1/12 частини спадкового майна не ставились, суд відмовив у задоволенні заяви в цій частині.

Суд, проаналізувавши зміст заяви та матеріали цивільної справи, встановив, що згідно з позовною заявою позивачка просила визнати за неюправо власності на 1/3 частину спадкового майна, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2013 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спадкового майна, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 . Рішення було розглянуто в межах заявлених позовних вимог.

Отже, з аналізу вказаного рішення вбачається, що за ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/3 частину всього спадкового майна, яке належало ОСОБА_4 на момент його смерті.

За вказаних обставин, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення слід відмовити, оскільки заявником не наведено обставин, які б вказували на те, що зміст рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.12.2013 є нечітким чи незрозумілим, або ж приводить до неоднозначного його розуміння при виконанні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви з адвоката Козара Михайла Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на частку спадкового майна, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Чепка