Провадження №2/369/8048/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

13.06.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Київськоїобласті Колодчук Сергій Вікторович, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

11.06.2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Київськоїобласті Колодчук Сергій Вікторович, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною позовною заявою до суду, суддя дійшла наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст.5 ЦПК України)

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд:

- визнати дії ОСОБА_2 , щодо неповернення до Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/9135/17 виданих 30.05.2022 року виконавчих листів штрих-код *1019*23683420*1*1*, штрих-код *1019*23684874*1*1*, незаконними.

- визнати незаконною повторну видачу виконавчого листа від 23.11.2022 року у справі№ 369/9135/17, при наявності не повернутих до Києво-Святошинського районного суду Київської області виконавчих листів штрих-код *1019*23683420*1*1*, штрих-код *1019*23684874*1*1*, виданих 30.05.2022 року та таким, що не підлягає виконанню, виданий

Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі №369/9135/17, виконавчий

лист від 23.11.2022 (штрих-код *1019*25779773*1*1*) у зв`язку з:

- порушенням норм матеріального та процесуального права при визначенні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання за Постановою Київського апеляційного суду від 17.10.2019 із зазначенням строку з 10.02.2022 по 10.02.2025 замість 17.10.2019 по 17.10.2022;

- видачею виконавчого листа від 23.11.2022 з використанням нечинної форми, що суперечить вимогам чинного законодавства;

- повторною видачею виконавчого листа від 23.11.2022 без повернення до суду раніше виданих виконавчих листів від 30.05.2022 штрих-код *1019*23683420*1*1*, штрих-код *1019*23684874*1*1*;

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є вирішення судом процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом із тим, позовному провадженню притаманна позовна форма як модельна, узагальнююча конструкція процедури позовного провадження. Для неї характерні такі ознаки, як наявність матеріально-правової вимоги, яка випливає із порушеного або оспорюваного права сторони і яка підлягає в силу закону розгляду в певному порядку, встановленому законом; наявність спору про суб`єктивне право; наявність двох сторін із протилежними інтересами, які наділені законом певними правомочностями щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів у суді. Цивільні процесуальні правовідносини персоніфікують учасників цивільного судочинства, визначають їхні права і обов`язки відповідно до процесуальних функцій і гарантії забезпечення справедливого судочинства. Отже, провадження цивільного процесу - це специфічна модель розгляду цивільної справи, що відбиває предметну характеристику цивільного судочинства з точки зору матеріально-правової природи справ, що розглядаються, специфіку доказування фактів як юридико-фактологічної основи справи та результатів розгляду справи, які відбиваються у процесуальних актах - певного роду документах. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права. Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

Натомість, визнання виданого судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відбувається за правилами спеціального виду провадження в цивільному судочинстві, що є відмінним від позовного.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами. Тому після вирішення спору і набрання судовим рішенням законної сили суд здійснює контроль за його виконанням, а також захист прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Зважаючи на наведене, належним правомірним порядком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є звернення до суду саме з відповідною заявою в порядку, визначеному ст. 432 ЦПК України, що відповідає вимогам норм процесуального права. Наведене також свідчить про відсутність між сторонами у цій справі спору про право цивільне, що підлягало б вирішенню за правилами позовного провадження.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав як сторона виконавчого провадження, між учасниками справи не виникло цивільно-правового спору, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, а постало питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання виданого судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, а тому не може бути позивачем у цій справі, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу - в даному випадку виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. (ч. 5 ст. 186 ЦПК України)

Судом установлено, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, отже він не може пред`являти позов про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України.

Виходячи з наведеного вище, суд убачає підстави для відмови у відкритті провадження у справі

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 19, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Київськоїобласті Колодчук Сергій Вікторович, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 432 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя Ірина КОЗАК