Справа № 461/4280/25
Провадження № 4-с/461/13/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

приватного виконавця Шелінської Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 23.01.2025 р. заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова в справі №461/9293/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 86.648,19 грн. та 1737,28 грн. судового збору. 02.05.2025 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. відкрито ВП №77968003. 02.05.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 8838,54 грн.. 22.05.2025 р. ухвалою Галицького районного суду м.Львова в справі №461/9293/24 заяву про перегляд заочного рішення задоволено частково. Скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у цивільній справі № 461/9293/24 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. 27.05.2025 р. подано заяву про закінчення виконавчого провадження, де вказано про необхідність повернення стягнутих коштів на рахунок боржника. 27.05.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77968003, де зазначено, що згідно платіжних інструкцій з боржника стягнуто та перераховано 69710,19 грн. заборгованості на користь стягувача, 6971,01 грн. основної винагороди приватного виконавця та 889,74 грн. витрат виконавчого провадження. 27.05.2025 за №38932 представником боржника отримано лист-відповідь приватного виконавця, зі змісту якого вбачається, що приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак стосовно повернення коштів зазначено наступне. Стосовно повернення коштів заборгованості в розмірі 69710,19 грн. приватний виконавець покликається на відсутність повноважень розпорядження даними коштами, оскільки такі перераховані на рахунок стягувача. Стосовно повернення коштів основної винагороди та витрат виконавчого провадження, то в даному листі вказано про відсутність підстав для повернення таких сум боржнику, оскільки, на думку приватного виконавця, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, на думку скаржника, приватним виконавцем порушено та здійснено довільне тлумачення приписів ч.7 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи наведене, просить скаргу задоволити, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. у ВП №77968003 щодо неповернення боржнику ОСОБА_1 коштів стягнутої основної винагороди (виконавчого збору) в розмірі 6971,01 грн. та 889.74 грн витрат виконавчого провадження;зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінську Юлію Андріївну (79029, м.Львів, вул.Окружна, 57А, каб.201 ЄДРПОУ ) у ВП №77968003 здійснити повернення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) коштів стягнутої основної винагороди (виконавчого збору) в розмірі 6971,01 грн. та 889,74 грн витрат виконавчого провадження

Заявник та його представник просили проводити розгляд скарги без їх участі. Скаргу підтримують із підстав, наведених в ній.

Від представника стягувача надійшли письмові заперечення на скаргу. Пилат Т.І., який діє в інтересах АТ «Ідея Банк», вважає подану скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

Приватний виконавець Виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. подала до суду письмові заперечення, з яких вбачається наступне. На виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебувало виконавче провадження ВП №77968003 з примусового виконання виконавчого листа №461/9293/24, виданого 07.03.2025 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 86648 гривень 19 копійок та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 1737 гривні 28 копійок. Згідно платіжної інструкції №JBKLP590BD від 13.05.2025 року з рахунку боржника було стягнуто 77570,94 грн., що були розподілені наступним чином: Згідно платіжної інструкції №28622 від 13.05.2025 року 69710,19 грн. перераховано як заборгованість на користь АТ «Ідея Банк»; згідно платіжної інструкції №28623 від 13.05.2025 року 7860,75 грн. перераховано як 889,74 грн. витрат виконавчого провадження та 6971,01 грн. основної винагороди на рахунок приватного виконавця. 27.05.2025 року приватним виконавцем у відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2025 року скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у цивільній справі №461/9293/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження одночасно приймає постанову про стягнення основної винагороди та зобов`язаний здійснити розрахунок такої винагороди, тобто визначити чітко суму, яка може бути стягнута у разі здійснення виконавцем повного виконання виконавчого документу. Зазначає, що станом на момент здійснення перерахунку коштів відповідно до статті 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження»), відомостей щодо скасування виконавчого документу до приватного виконавця не надано, виконавчі дії здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а отже підстави для повернення грошових коштів в розмірі 6971,01 основної винагороди та 889, 74 грн. витрат виконавчого провадження, відсутні. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням клопотання скаржника, беручи до уваги строки розгляду скарги визначені ч. 1 ст. 450 ЦПК України, а також положення закону про те, що неявка скаржника чи її представника, а також державного виконавця не перешкоджають розгляду скарги, забезпечення учасникам провадження достатньо часу та можливості реалізувати свої процесуальні права, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1ст. 448 ЦПК України,скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 23.01.2025 р. заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова в справі №461/9293/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 86.648,19 грн. та 1737,28 грн. судового збору.

Галицьким районним судом м. Львова 07.03.2025 на виконання рішення суду від 23.01.2025 у цивільній справі № 461/9293/24, видано виконавчий лист.

02.05.2025 року Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77968003 з примусового виконання Виконавчого листа №461/9293/24 виданого 07.03.2025 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 86648 гривень 19 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору 1737 гривні 28 копійок.

02.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в загальній сумі 219,66 грн.

02.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в загальній сумі 670,08 грн.

02.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 8838,54 грн.

02.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

02.05.2025 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно платіжної інструкції №JBKLP590BD від 13.05.2025 року з рахунку боржника було стягнуто 77570,94 грн., що були розподілені наступним чином: Згідно платіжної інструкції №28622 від 13.05.2025 року 69710,19 грн. перераховано як заборгованість на користь АТ «Ідея Банк». Згідно платіжної інструкції №28623 від 13.05.2025 року 7860,75 грн. перераховано як 889,74 грн. витрат виконавчого провадження та 6971,01 грн. основної винагороди на рахунок приватного виконавця.

Ухвалою суду від 22.05.2025 скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025.

27.05.2025 року приватним виконавцем у відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв?язку з тим, що згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2025 року скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у цивільній справі №461/9293/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк», в особі представника Михашули Євгенії Іванівни до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

27.05.2025 року на адресу приватного виконавця надійшла заява боржника від 27.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження та повернення коштів.

27.05.2025 за №38932 представником боржника (відповідача) отримано лист-відповідь приватного виконавця, зі змісту якого вбачається, що приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак стосовно повернення коштів зазначено наступне. Стосовно повернення коштів заборгованості в розмірі 69710,19 грн. приватний виконавець покликається на відсутність повноважень розпорядження даними коштами, оскільки такі перераховані на рахунок стягувача і такі підлягають поверненню лише за наслідками завершення розгляду справи в порядку повороту виконання рішення. Стосовно повернення коштів основної винагороди та витрат виконавчого провадження, то в даному листі вказано про відсутність підстав для повернення таких сум боржнику, оскільки, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено підстави, у випадку існування яких виконавче провадження підлягає закінченню. Відповідно до п. 5 означеної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як було встановлено судом, 27.05.2025 приватним виконавцем у відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 22.05.2025 року скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23.01.2025 року у цивільній справі №461/9293/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

При цьому, частиною третьою статті 45 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1403-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз положень Закону №1404-VIII свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону №1404-VIII, які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону №1403-VIII указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Одночасно із цим, основна винагорода приватного виконавця і виконавчий збір у виконавчому провадженні, що здійснює державний виконавець, хоча й виступають формами винагороди виконавців, проте не є однаковими поняттями. Згідно з приписами статті 45 Закону №1404-VIII спільним для цих форм винагороди є лише порядок стягнення. Що стосується підстав виникнення у приватного виконавця права на основну винагороду та розміру цієї винагороди, такі питання регулюється окремими правовими нормами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі №640/13434/19, від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18, від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19.

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

Беручи до уваги наведені правові норми та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, прийняття постанови про стягнення з боржника основної винагороди разом із постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком, а не правом приватного виконавця, що відповідає вимогам частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII.

Приватний виконавець при відкритті виконавчого провадження одночасно приймає постанову про стягнення основної винагороди та зобов`язаний здійснити розрахунок такої винагороди, тобто визначити чітко суму, яка може бути стягнута у разі здійснення виконавцем повного виконання виконавчого документу.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Станом на 13.05.2025 момент здійснення перерахунку коштів відповідно до статті 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження»), відомостей щодо скасування виконавчого документу до приватного виконавця не надано, виконавчі дії здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, а отже підстави для повернення грошових коштів в розмірі 6971,01 основної винагороди та 889, 74 грн. витрат виконавчого провадження, відсутні.

Ураховуючи викладене, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,-

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Р. Юрків