Справа № 522/9630/25
№ 2/183/4245/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

30 червня 2025 року Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 в якому просить суд:

-стягнути з ОСОБА_4 на його користь безпідставно набутих коштів у розмірі 50000 грн.;

-стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 травня 2025 року, справу передано за підсудністю до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року, справу передано на розгляд судді Сорокі О.В.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, позовна заява, яка є заявою по суті справи та з якою позивач звертається до суду, і в якій викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Предметом даного позову є вимога позивача про повернення безпідставно набутих коштів.

В порушення приписів п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме позивачем не надано доказів, що ОСОБА_4 було безпідставно отримано кошти від позивача. Так, позивач у своєму позові зазначає, що позивач бажаючи отримати нову картку для зарахування заробітної плати, зайшовши на сайт АТ «ПУМБ» залишив заявку про перевипуск карти. Через деякий час з ним зв`язалась невідома йому особа, яка представилась працівником банку, яка без згоди позивача здійснила переказ грошових коштів з карткових рахунків позивача на картковий рахунок ОСОБА_4 в сумі 50 000,00 грн. Докази причетності до вказаної події ОСОБА_4 позивачем до позову не долучено. Також, позивач у позові зазначає, що грошові кошти з його банківського рахунку були перераховано 21.02.2025 року, однак до позовної заяви долучено копії квитанції про перерахування вказаної суми зовсім іншою датою 22.01.2025 року.

Суд звертає увагу позивача на те, що ним не надано жодного підтвердження належності саме йому рахунку, з якого списано кошти.

Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі. Обов`язок щодо належного оформлення позову та подачі необхідних документів покладено на позивача.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

За змістом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і заст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються. Крім того, необхідно в даному випадку також зазначити, що залишення позовної заяви без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає позивачу усунути недоліки, які стали підставою залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання цієї ухвали, у зазначені вище строки, заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.