Справа №751/2454/25
Провадження №2/751/1027/25
Рішення

Іменем України

30 червня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Діденко А. О.

при секретарі Рак Я. М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача Чепурна Наталія Вікторівна

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

До Новозаводського районного суду міста Чернігова звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у сумі 54 330 грн 00 коп. Позивні вимоги вмотивовані тим, що від розірваного в подальшому шлюбу із відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час відповідним рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2020. Разом із цим зазначає, що дитина потребує додаткових витрат, які повинні нести обидва з батьків, які пов`язані із особливими обставинами, якими в даному випадку є розвиток її здібностей дитини, хворобою дитини та її лікуванням, оздоровленням в шкільних таборах на канікулах, відвідуванням дитиною групи продовженого дня, сума яких (у розрахунку поділу на двох батьків дитини) становить 54 330 грн 00 коп. Також просила стягнути з відповідача процесуальні витрати у виді витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 12 500 грн 00 коп.

ІІ. Основні процесуальні дії у справі

Ухвалою Новозаводського районного суд міста Чернігова від 19.03.2025 відкрито провадження у справі.

Відповідач у справі позовні вимоги не визнав, надав суду відзив у якому вказав на те, що заявлені до стягнення витрати на утримання дитини не є додатковими витратами, які пов`язані із особливими потребами дитини чи зумовленими іншими особливими обставинами, та не підлягають стягненню в порядку статті 185 СК України. У матеріалах справи відсутні докази того, що хвороба дитини є тяжкою, а відвідування дитячих закладів не зумовлено жодною об`єктивною потребою. Вважає також, що позивач самостійно обмежила спілкування відповідача із дитиною, та ухиляється від вирішення питань забезпечення і виховання дитини за згодою обох батьків. Відповідач у справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30.05.2023 та має від цього шлюбу доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , що об`єктивно впливає на фінансову можливість оплачувати додаткові витрати на утримання дитини. Батьки відповідача в силу перенесених захворювань потребують стороннього догляду, у зв`язку із чим відповідачем готується пакет документів для надання батькові відповідача соціальної послуги у виді стороннього догляду, що у сукупності із мінімальною заробітною платою відповідача не дозволяє йому сплачувати додаткові витрати на утримання дитини, про які просить позивач.

Протокольною ухвалою суду від 23.05.2025 було поновлено відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву. При цьому суд бере до уваги ті рекомендації щодо оцінки підстав для прийняття судом доказів, які подані після закінчення визначених законом строків їх подання, на які було звернуто увагу в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»: вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Аналогічні висновки було викладено у постанові КЦС ВС від 16 квітня 2025 року у справі № 369/13520/23. Попри те, що дані рекомендації надані в аспекті апеляційного розгляду справи, на думку суду їх можливо застосовувати як загальні щодо оцінки доказів у разі недотримання строків їх подання. На переконання суду всебічна та повна оцінка обставин даної справи, прийняття законного та обґрунтованого рішення вимагають оцінки доказів, поданих відповідачем разом із відзивом, у той час як несуттєвий пропуск строків подання відзиву та подання такого відзиву до початку фактичного проведення судового засідання не дозволяє трактувати дії відповідача як зловживання процесуальними правами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чепурна Н.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник - адвокат Рябченко М.С. позовні вимоги не визнали в повному обсязі навівши аргументи за змістом аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Заслухавши учасників судового провадження, всебічно дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши аргументи та заперечення, суд встановив таке.

З 15.07.2015 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.02.2020 розірвано (а.с. 135).

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 березня 2020 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.01.2020 (а.с.15-17).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_6 11.11.2020 уклала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_8 (а.с.14).

Матеріалами справи підтверджуються витрати, здійснені позивачем на потреби дитини у наступних сумах:

1) витрати на вивчення англійської мови у сумі 540 гривень - квитанція ПриватБанк від 21.08.2024 на суму 540 грн 00 коп (а.с. 20);

2) витрати на відвідування секції тхеквондо на суму 700 гривень - квитанція ПриватБанк від 21.08.2024 на суму 700 грн 00 коп (а.с. 21);

3) витрати на відвідування секції з шахів у сумі 5990 грн 00 коп - квитанції ПриватБанк від 06.02.2024; 08.12.2023; 04.04.2024; 07.03.2024; 06.06.2024; 06.05.2024; 07.08.2024; 08.07.2024; 11.11.2024; 08.10.2024; 07.01.2025; 08.02.2025; 06.12.2024 (а.с. 22 -25);

4) оплата за відпочинок в дитячому таборі при студії дитячого розвитку «Вподобайка»: Зимовий табір 25.12.2023 05.01.2024 на суму 4300 грн 00 коп (а.с. 27 -29); Весняний табір 18.03.2024 по 22.03.2024 на суму 5800 грн 00 коп (а.с. 30 32); «Літній табір» 03.06.2024 по 26.07.2024 на суму 14 800 грн 00 коп (а.с. 33 37); осінній табір 25.11.2024 по 29.11.2024 на суму 2000 грн 00 коп (а.с. 38 41), Зимовий табір 30.12.2024 по 10.01.2025 на суму 2400 грн 00 коп (а.с. 41 42), всього на загальну суму 29 300 грн 00 коп.

5) витрати на відвідування групи продовженого дня за період з 01.09.2023 по 31.05.2024 студії дитячого розвитку «Вподобайка» на загальну суму 35 080 грн 00 коп, що підтверджується первинними документами, зокрема актами виконаних робіт, та платіжними інструкціями ПриватБанк (а.с. 42 52);

6) витрати на відвідування групи продовженого дня за період з 01.09.2024 по 31.01.2025 студії дитячого розвитку «Вподобайка» на загальну суму 35 000 грн 00 коп, що підтверджується первинними документами, зокрема актами виконаних робіт, та платіжними інструкціями ПриватБанк (а.с.53 62);

7) витрати на лікування дитини за діагнозом «Плоско-вальгусна деформація стопи», зокрема консультативний висновок ортопеда-травматолога, чеки, копії процедурної картки амбулаторного хворого, медичної карти (а.с. 62 - 70).

Відповідачем у справі зареєстровано шлюб із ОСОБА_9 30.05.2023 (а.с. 136 та 140), від якого народилася спільна дитина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІV. Норми права, які застосував суд та зміст спірних правовідносин

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Щодо витрат на відвідування секцій та гуртків суд бере до уваги правовому позицію Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц, за змістом якої касаційний суд зазначив: посилання касаційної скарги на те, що додаткові витрати були понесені не тільки на лікування дитини, але й на розвиток її здібностей, є безпідставними, оскільки відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Подібна за містом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16 (провадження № 61-34801св18), де касаційний суд погодився з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, оскільки витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка не викликані особливими обставинами.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16 (провадження № 61-4862св18) зазначено, що дитина навчається в приватній школі за бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України. Також позивачка не довела, що придбання музичного інструменту спрямовано на розвиток здібностей дитини (наприклад, навчання в музичній школі, досягнення в музиці) і не є способом забезпечення дозвілля. З наведених підстав Верховний Суд вважав правильними висновки апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 2 250, 00 грн витрат на навчання дитини в школі за 2016-2017 навчальний рік та стягнення цієї суми один раз на рік до завершення дитиною навчання в школі, а саме до 01 вересня 2027 року, а також про стягнення суми у розмірі 1 000, 00 грн витрат на придбання музичного інструменту.

Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2019 року у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19) погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачка не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою дитини тощо. Також позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б потребу платного навчання дитини у приватній школі-садочку «Перша ластівка» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина у приватній школі, в якій останній навчався у 2016-2018 навчальних роках, а також того, що дитині був рекомендований заклад «Оздоровчий СПА-Комплекс Трембіта» в лікувальних цілях, викликаних її станом здоров`я. Цей заклад для відпочинку і загального оздоровлення дитини вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц (провадження № 61-16115св19) зазначено, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 СК України.

У постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19) Верховний Суд врахував, що позивачка посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини за кордоном за напрямом «Інформаційні технології, розробка веб- та мобільних застосунків» нею сплачено кошти за навчання, дорогу до Канади та інформаційні витрати. Проте, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Верховний Суд звернув увагу на те, що позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном. Навчальний заклад New Brunswik Communiti College, Moncton, Canadа вибрано позивачкою на власний розсуд, без погодження з відповідачем.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21) зазначено, що витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Верховний Суд врахував, що підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

У постанові від 19 квітня 2023 року у справі № 760/10847/20-ц Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дітей викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дітей особливих здібностей до занять з водного спорту, атлетики чи гімнастики, а також необхідністю їх оздоровлення та відпочинку біля моря. Регулярне відвідування дітьми басейну, придбання спортивного комплексу для вправ «Жирафчик двосекційний», поїздки з дітьми до моря на відпочинок тощо, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Крім того, позивачка не довела можливість відповідача сплачувати такі витрати.

За змістом постанови від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд дійшов висновку, що витрати позивача на освітні послуги у ТОВ «Заклад освіти «Астор» з жовтня 2019 року - до березня 2021 року і навчання дитини з метою здобуття освіти в приватній школі, не є тими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України.

Отже, за загальним правилом відшкодування витрат на відвідування дитиною секцій та гуртків, а також відвідування приватних навчальних закладів, не належить до тих витрат, що підлягають відшкодуванню у порядку статті 185 СК України. Виключення становлять ті випадки, коли відвідування таких гуртків об`єктивно пов`язано із особливими потребами дитини, зокрема і розвитком її особливих здібностей.

Важливе значення має, серед іншого, факт наявності або відсутності певних домовленостей між батьками дитини щодо відвідування гуртків або інших закладів навчання, однак у межах даної справи факту наявності таких домовленостей не було встановлено.

За наведених умов суд доходить висновку про те, що понесені позивачем додаткові витрати на дитину можуть бути визнані такими, що підлягають стягненню з відповідача лише частково, а саме: а) 270 грн 00 коп витрат на навчання дитини на курсах англійської мови, позаяк вивчення іноземної мови в даний час не лише входить до складу освітніх програм, але є однією із базових потреб, необхідних для належної соціальної компетентності особи в сучасному світі; б) 2995 грн 00 коп витрат на відвідування дитиною спортивної школи з шашок та шахів, оскільки такі потреби дитини є можливим віднести до особливих потреб із огляду на наявність успіхів у даному виді діяльності, зокрема наявність відзнак дитини підтверджується матеріалами справи (а.с. 26); щодо втрат на відпочинок дитини суд, з урахуванням обставин справи, доходить висновку про необхідність присудження таких витрат в розрахунку ? від 29300 грн 00 коп, що становить 14 650 грн 00 коп. На переконання суду такі витрати пов`язані із необхідністю забезпечення соціалізації дитини, її відпочинку та оздоровлення, що є важливим в аспекті як наявності захворювання вальгусна деформація стопи, так і в аспекті повномасштабної війни та її впливу на психіку дитини.

Водночас щодо витрат 1/2 частини на відвідування секції тхеквондо в сумі 350 грн 00 коп суд не може погодитися із тим, що така потреба відноситься до особливих потреб дитини, оскільки докази такого, зокрема докази наявності особливих схильностей в дитини до зайняття даним видом спорту, у матеріалах справи відсутні. Аналогічного висновку суд доходить в аспекті витрат на відвідування групи продовженого дня «Вподобайка» на суми 35 080 грн 00 коп та 35 000 грн 00 коп, оскільки в матеріалах справи відсутні докази взаємозв`язку таких витрат із особливими потребами дитини. Більше того, як свідчить довідка центру дитячого розвитку «Вподобайка» (а.с. 53) до складу занять входить вивчення всіх предметів, а також гуртки: шахи, танці, бойові мистецтва, тобто ті зайняття, питання про витрати на які здебільшого вже розглядалося судому межах даного рішення. У цьому аспекті суд відзначає, що суд з повагою ставиться до потреб та інтересів дитини. Заразом правовий механізм статті 185 Сімейного кодексу України спрямований на задоволення саме особливих потреб дитини, зумовлених надзвичайними обставинами, однак не він не може перетворюватися на опосередковане стягнення аліментів на дитину у розмірі, який є більшим аніж той розмір, що визначений судом до стягнення із відповідача.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відвідування групи продовженого дня пов`язано із задоволенням саме особливих потреб дитини, а так само і того, що між батьками існувала домовленість щодо спільного фінансування відвідування групи продовженого дня.

2) Щодо витрат на лікування дитини в сумі 1025 грн 00 коп (2050 грн 00 коп х ? = 1025 грн 00 коп) суд враховує, що такі витрати пов`язані із лікуванням дитини за тими лікарськими призначеннями, які об`єктивно спрямовані на відновлення стану здоров`я дитини. Наявність в дитини відповідного діагнозу вальгусна деформація стопи підтверджується матеріалами справи (а.с. 63). За таких умов ці витрати безумовно підлягають стягненню в повному обсязі, і така позиція суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 760/6988/22.

При врахуванні матеріального стану відповідача та його фінансової можливості компенсувати додаткові витрати на потреби дитини, суд виходить з такого.

Документально підтверджується те, що відповідачем у справі зареєстровано шлюб із ОСОБА_9 30.05.2023 (а.с. 136 та 140), від якого народилася спільна дитина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця обставина, зокрема наявність малолітньої дитини від другого шлюбу, враховується судом при вирішенні питання щодо можливості стягнення додаткових витрат на утримання дитини і є одним із аргументів, що свідчать про неможливість стягнення витрат на утримання дитини в аспекті витрат на відвідування дитиною групи продовженого дня.

Що ж стосується посилань відповідача на те, що його заробітна плата за місцем постійної роботи знаходиться на рівні мінімальної заробітної плати (а.с. 109 111), то такі доводи судом сприймаються критично, оскільки як слідує із пояснень відповідача така сума заробітної плати є єдиним джерелом забезпечення родини із трьох осіб, що не відповідає соціальним реаліям та дає можливість обґрунтовано припускати те, що доходи за місцем роботи не повною мірою відображаються офіційно. Підстави для критичної оцінки позиції відповідача щодо сум його заробітної плати узгоджуються із особистими усними поясненнями відповідача щодо сум його заробітної плати, які були надані в судовому засіданні 19.06.2025, зокрема із використанням термінології «офіційна заробітна плата».

Стовно аргументів відповідача про те, що ним надаються соціальні послуги з утримання батька, суд на даний час не бере до уваги ці посилання, оскільки як слідує із пояснень відповідача офіційне оформлення даної соціальної послуги лише ініційовано та офіційне рішення компетентних органів із цього питання на даний час відсутнє.

Водночас суд не бере до уваги посилання учасників на такі обставини, як зокрема: відомості про виникнення заборгованості зі сплати аліментів у певні періоди; посилання відповідача на обмеження у спілкуванні з дитиною, оскільки ці відомості не входять безпосередньо до предмету доказування по даній справі.

Отже, з урахуванням всього наведеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання дитини в сумі: 270 грн 00 коп витрат на відвідування дитиною курсів англійської мови; 2995 грн 00 коп витрат на відвідування школи шахів та шашок; 14 650 грн 00 коп витрат на відпочинок; 1025 грн 00 коп витрат на лікування дитини, а всього 18 940 грн 00 коп. Що ж до витрат на групу продовженого дня в сумі 17 540 грн 00 коп та 17 500 грн 00 коп такі витрати стягненню не підлягають.

V. Щодо судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Угоду про надання правничої допомоги від 04.03.2025, укладену між адвокатом Чепурною Н.В. та ОСОБА_1 (а.с.72), розрахунок № 1 компенсації витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги з детальним описом робіт (наданих послуг) від 17.03.2025 на суму 6000 грн (а.с. 73), квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 04.03.2025 про сплату за підготовку за позовної заяви в сумі 6000 грн (а.с.74).

Згідно із розрахунком витрат на правничу допомогу №2 від 28.05.2025 та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 28.05.2025 загальна сума судових витрат збільшилася до 10 500 грн 00 коп (а.с. 169 170), а згідно розрахунку №3 від 19.06.2025 та прибуткового касового ордеру від 19.06.2025 (а.с. 173 та 174) сума судових витрат була збільшена до 12 500 грн 00 коп.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у відповідності до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову у справі, а також складності справи, ціни позову, обсягу наданих та виконаних робіт, принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу виходячи з розрахунку: 18 940 грн 00 коп (задоволені позовні вимоги) / 54 330 грн 00 коп (заявлені позовні вимоги) х 12 500 грн (витрати на правничу допомогу) = 4357 грн 63 коп, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263-265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини в сумі: 270 грн 00 коп витрат на відвідування дитиною курсів англійської мови; 2995 грн 00 коп витрат на відвідування школи шахів та шашок; 14 650 грн 00 коп витрат на відпочинок; 1025 грн 00 коп витрат на лікування дитини, а всього 18 940 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сорок) грн 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 457 (чотири тисячі триста п`ятдесят сім) грн 63 коп. витрат на правничу допомогу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.06.2025.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя А. О. Діденко