Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2025 Справа №607/4342/25 Провадження №2/607/2166/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до виписки із погосподарської книги та інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації були: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - по 1/5 частці кожен, як члени колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали у спірному домогосподарстві.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя спадкодавець склала заповіт в користь свого сина ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, оскільки подав відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса та проживав разом із спадкодавцем на момент смерті. Інших спадкодавців, які б прийняли спадщину чи мали право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 , немає. Таким чином, ОСОБА_4 успадкував 1/5 (2/10) частку після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавець заповіту не складав тому спадщину прийняли батьки шляхом спільного проживання із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках по 1/10 кожен, оскільки покійному належала 1/5 (2/10) частка спірного майна. Інших спадкодавців, які б прийняли спадщину чи мали право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_5 , немає.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя спадкодавець заповіту не складав, а тому спадщину прийняли позивач (донька) та відповідач (дружина) спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках. ОСОБА_4 на момент смерті належало 5/10 часток спірного спадкового майна, з яких: 1/5 (2/10) частка була його особистою, як члена колгоспного двору; 1/5 (2/10) частку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 ; та 1/10 частку успадкував після смерті ОСОБА_5 .

19 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, відповідно до якого уся належна ОСОБА_4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 переходить до ОСОБА_1 .

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивачка звернулася до нотаріуса, проте оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину вона не отримала. Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2345/02-31 від 27 листопада 2024 року.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на: 5/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв. м., житловою площею 53,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яких: 2/10 частки він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/10 частку - після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 07 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/4342/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

14 березня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом зареєстровано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справа № 607/4342/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя спадкодавець заповіту не складав тому спадщину прийняли батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 шляхом спільного проживання із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках по 1/10 кожен, оскільки покійному належала 1/5 (2/10) частка спірного майна. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи мали право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_5 , немає.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя спадкодавець заповіту не складав тому спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем, як спадкоємці першої черги за законом в рівних частках. ОСОБА_4 на момент смерті належало 5/10 часток спірного спадкового майна, з яких: 1/5 (2/10) частка була його особистою, як члена колгоспного двору; 1/5 (2/10) частку він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_3 ; та 1/10 частку успадкував після смерті ОСОБА_5 .

19 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, відповідно до якого уся належна ОСОБА_4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 переходить до ОСОБА_1 .

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 позивачка за стрічним позовом звернулася до нотаріуса, проте оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2344/02-31 від 27 листопада 2024 року.

З огляду на вказане, ОСОБА_2 просить суд визнати за нею право власності на: 1/10 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 95,1 кв. м., житловою площею 53,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 04 квітня 2025 року, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 607/4342/25 - зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 04 квітня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 432/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; спадкової справи № 476, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; спадкової справи № 431/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання протокольної ухвали суду від 04 квітня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 17 квітня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 432/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; № 476, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; № 431/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокатка Карпа М. М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача-відповідача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Також визнала зустрічний позов та не заперечувала проти його задоволення.

Відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Зустрічний позов підтримала, визнала первісний позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За змістом ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13 березня 2020 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в графі батько зазначено ОСОБА_7 , у графі мати ОСОБА_3 .

05 червня 1982 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_9 , що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 05 червня 1982 року Баворівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 від березня 1988 року, в графі батько зазначено ОСОБА_4 , у графі мати ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_4 від 07 квітня 1990 року, в графі батько зазначено ОСОБА_4 , у графі мати ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки, виданої Баворівським старостинським округом Великогаївською сільською радою, 03 лютого 2025 року за № 22, станом на 01 липня 1990 року за адресою АДРЕСА_1 , постійно перебували на зареєстрованому обліку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - власник будинку; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 невістка; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 онук; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 онука.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 82 роки, померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 12 березня 2003 року Баворівською сільською радою.

Згідно довідки, виданої Баворівським старостинським округом Великогаївською сільською радою № 23 від 03 лютого 2025 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою ОСОБА_3 на час її смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 невістка; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 онук; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 онука.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 29 років, помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_6 , виданим 27 грудня 2017 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки, виданої Баворівським старостинським округом Великогаївської сільської ради № 24 від 09 січня 2025 року, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_5 на час його смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - батько; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мати; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 сестра.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 64 роки, помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_7 , виданим 06 жовтня 2020 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки, виданої Баворівським старостинським округом Великогаївської сільської ради № 25 від 09 січня 2025 року, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_4 на час його смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 дружина; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 донька.

За змістом інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 14 квітня 2021 року № 441, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в бюро не проведена.

Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 12 листопада 2020 року № 1508, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок з прибудовою і підвалом загальною площею 95,1 кв. м, житловою площею 53,6 кв. м., по АДРЕСА_2 , за ОСОБА_5 в бюро не проведена.

27 листопада 2019 року на замовлення ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 06 лютого 2025 року, вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , становить 333 510,00 грн.

17 квітня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 432/2021, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; № 476, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; № 431/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із матеріалів цих спадкових справ встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 після смерті ОСОБА_3 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернувся її син ОСОБА_4 із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

03 березня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, ОСОБА_4 . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 9 та посвідчений секретарем Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Також 14 вересня 2021 року після смерті ОСОБА_5 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину, повідомивши, що іншим спадкоємцем є батько померлого - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті сина - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності.

У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 432/2021 року, після смерті ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_2 , про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом від 14 вересня 2021 року.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про поділ спадщини, який був посвідчений Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2021 року за реєстровим № 845, згідно якого частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 переходить до дочки померлого - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка якого належала йому особисто, а інша частка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , інша частка належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був його батько ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 листопада 2024 року за №2345/02-31 встановлено, що згідно довідки виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 24 листопада 2020 року за № 480, житловий будинок АДРЕСА_1 , станом па 15 квітня 1991 року належав колгоспному двору, який складався з п`яти членів, головою якого була ОСОБА_3 та інші члени - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , то право власності на вказаний будинок належало їм по 1/5 частки кожному.

03 березня 2003 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно, ОСОБА_4 . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 9 та посвідчений секретарем Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Абзацами 23 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24753/0/413 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом.

Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після ОСОБА_3 , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв син ОСОБА_4 , оскільки він на момент смерті цього спадкодавця проживав та був зареєстрований разом з нею. Цей спадкоємець успадкував 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 .

При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 виданого повторно 13 березня 2020 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), де в графі мати зазначено ОСОБА_3 , однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця ОСОБА_4 , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу спадкодавця ОСОБА_3 .

Факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище.

Отож, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину за заповітом прийняв її син ОСОБА_4 , оскільки проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 .

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , оскільки проживали та була зареєстровані з ним на день смерті, та в подальшому позивачка за зустрічним позовом звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на належну їй частку в спадковому майні, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності, що і стало причиною звернення цього спадкоємця до суду.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 успадкували 1/5 (по 1/10 кожен) частку будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 особисто.

При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 від березня 1988 року, де в графі мати зазначено ОСОБА_2 , однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця ОСОБА_2 , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу спадкоємця ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище.

Отож, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину за законом прийняли його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про поділ спадщини, який був посвідчений Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 19 жовтня 2021 року за реєстровим № 845, згідно якого частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 переходить до дочки померлого - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки проживала та була зареєстрована з ним на день смерті, просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу державної реєстрації права власності на 1/5 частки, яка належала померлому особисто як члену колгоспного двору; 1/5 частка - належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 та прийняв спадщину; 1/10 частка - належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , одним із спадкоємців якого був його батько ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що разом складає частку - 5/10 (1/5+1/5+1/10).

Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцями не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно та свідоцтва на спадщину за законом, нотаріус відмовила позивачці-відповідачці ОСОБА_1 , відповідачці-позивачці ОСОБА_2 , в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померла ОСОБА_3 була головою колгоспного двору, однак інформація про отримання нею свідоцтва на право особистої власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, або ж правовстановлюючий документ втрачено. Право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснував, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за первісним позовом підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 5/10 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за зустрічним позовом підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/10 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з тим, що позивачка-відповідач та відповідач-позивач не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/10 (п`ять десятих) частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/10 (одну десяту) частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачка-відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідачка-позивачка: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.