Справа № 392/132/23
Провадження № 2/392/28/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Мала Виска Кіровоградської області цивільну справу №392/132/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Віта", третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - арбітражний керуючий Балєв Валентин Петрович про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати договір оренди землі без номера від 20 вересня 2016 року, укладеного між нею ( ОСОБА_1 ) та ФГ "Віра Вікторія", зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.05.2017 року, номер запису про інше речове право 20294743.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер: :02:000:0602, площею 2,5645 га, що розташована на території Маловисківської міської ради. 20.09.2016 між нею та ФГ «Віра Вікторія» було укладено договір оренди земельної ділянки без номера, за умовами якого, вона (позивач) передала відповідачу належну їй земельну ділянку у строкове платне користування строком на 10 років за плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки яка діє на час розрахунку (далі НГО), яку орендар зобов`язаний сплачувати не пізніше 31 грудня кожного року оренди. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 03.05.2017 року, номер запису про інше речове право 20294743. Продовж 2021 - 2022 років орендар ФГ «Віра Вікторія» не виконав свій обов`язок, орендну плату не сплатив. Відповідно до п. 36 договору таке порушення є підставою для розірвання договору. На підставі чого позивач звернулася до суду з даним позовом.

Представник відповідача ФГ «Віра Вікторія» - адвокат Ковальська С.Є. подала відзив, в якому просила відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, 28.02.2022 року Торгово промислова Палата листом №2024/02.0-7.1 підтвердила, що військова агресія російської федерації проти України це форс мажорна обставина (обставина непереборної сили). З 24.02.2022 до офіційного закінчення цих обставин, вони є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. А тому, вважає, що відповідач один раз не виконав зобов`язання по сплаті орендної плати за 2021 рік, а за 2022 рік не сплата орендної плати є наслідком невідворотних військових дій на території України. Додатково зазначив, що між сторонами з 2016 року існують договірні відносини. Відповідач з 2016 року по 2020 роки сумлінно та належно виконував свої зобов`язання. І наразі, бажає виконувати.

Представник відповідача ТОВ «Вірідіс Віта» - адвокат Барабаш Г.Л. подала відзив, в якому просила відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, що порушення по оплаті за договором оренди від 20.09.2016 року дійсно відбулося, однак одноразово за 2021 рік. Відсутність оплати за 2022 рік є наслідком форс-мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року. Також, зазначила, що між ФГ «Віра Вікторія» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки б/н від 20.09.2016 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0602. 07.04.2023 року між ФГ «Віра Вікторія» та ТОВ «Вірідіс Віта» укладено договір купівлі продажу майнових прав №2-177, однією з ділянок, право на яке було продано, є земельна ділянка ОСОБА_1 . Отже, з 07.04.2023 року новим орендарем за договором оренди земельної ділянки б/н від 20.09.2016 року є ТОВ «Вірідіс Віта». З приводу оплати за 2023 рік ТОВ «Вірідіс Віта» тричі зверталося до позивача із проханням надати реквізити для здійснення оплати. Однак позивач ухиляється від надання реквізитів та спілкування. Відсутність оплати за 2023 рік є односторонньою відмовою позивача від виконання умов договору, а саме отримання орендної плати. Вважає, систематичне порушення оплати орендної плати не мало місця та доводи позовної заяви щодо систематичного порушення оплати спростовуються через форс-мажорні обставини.

Процесуальні дії суду

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В. від 26.01.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2023 року задоволено заяву представника відповідача ФГ «Віра Вікторія» - адвоката Ковальської С.Є. про відвід судді та справу передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.03.2023 року вказану справу передано для розподілу судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Березію Ю.А.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.05.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка В.В. та залучено до участі у справі співвідповідача ТОВ «Вірідіс Віта».

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка В.В. та залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору арбітражного керуючого Балєва В.П.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Прокопенка В.В. про залишення позовних вимог без розгляду в частині пред`явлення позову до ФГ «Віра Вікторія».

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.08.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18.09.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.04.2024 року вказану справу передано для розгляду судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердіновій А.В.

Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінової А.В. від 23.04.2024 року справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача ТОВ «Вірідіс Віта» - адвоката Барабаш Г.Л. про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ФГ «Віра Вікторія».

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Вірідіс Віта» - адвоката Барабаш Г.Л. про витребування доказів.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиції учасників справи

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко В.В. подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача директор ТОВ «Вірідіс Віта» - Заверуха О.О. подав заяву, в якій просив проводити судові засідання без участі представника відповідача ТОВ «Вірідіс Віта» за наявними матеріалами справи.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,5645 га, кадастровий номер: :02:000:0602, яка розташована на території Кіровської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акту про право власності на землю серія ЯИ № 662046 та інформаційною довідкою про реєстрацію права власності згідно якої право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.05.2017, номер запису право власності: 20294701 (том 1 а. с. 9 - 10).

20.09.2016 орендодавець ОСОБА_1 та орендар Фермерське господарство «Віра Вікторія» уклали договір оренди належної позивачу на праві власності земельної ділянки кадастровий номер: :02:000:0602, площею 2,5645 га, строком на 10 років з моменту підписання цього договору сторонами.

Згідно пункту 9 Договору оренди земельної ділянки орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі 5 відсотків від нормативної оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 11 Договору орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендованого року.

Згідно пункту 31 Договору, обов`язком орендаря, зокрема, є своєчасна сплата орендної плати.

Пункт 36 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за письмовою взаємною згодою обох сторін, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок істотного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також внаслідок несплати орендарем на протязі 2-х періодів (років) орендної плати та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (том 1 а. с. 5 - 7).

До даного договору укладено акт приймання-передачі земельної ділянки від 20.09.2016 року, який підписано сторонами (а.с.8).

На підставі вказаного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.05.2017 зареєстровано право оренди земельної ділянки, яке належить орендарю ФГ «Віра Вікторія», строк дії Договору на 10 років (том 1 а. с. 10).

Відповідно до інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №329036436 від 13.04.2023 року, вбачається, що на підставі договору купівлі продажу майнових прав № 2-177, виданого державним нотаріусом Восьмої київської державної нотаріальної контори Колотіловим О.О. від 07.04.2023 року змінено орендаря земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:0602, яка належить на праві власності ОСОБА_1 з ФГ «Віра Вікторія» на орендаря ТОВ «Вірідіс Віта» (том 1 а. с. 48-49, 188-189, 211-219, 234-239).

Крім того, судом досліджено повідомлення Арбітражного керуючого Балєва В.П., ухвалу Господарського суду м. Києва у справі №912/1640/22 від 31.05.2023 року про відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ «Віра Вікторія» та повідомлення ТОВ «Вірідіс Віта» від 07.09.2023, 02.11.2023, 21.12.2023 року про оплату орендної плати адресовані ОСОБА_1 (том 1 а.с. 36-41, 136-148).

Позивач звертаючись із позовом до суду просив розірвати договір оренди землі з підстав систематичності несплати відповідачем орендної плати за період 2021-2022 роки. Натомість під час розгляду справи відповідач не надав у розпорядження суду докази, які б підтверджували виплату позивачеві орендної плати у період 2021-2022 роки.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

У контексті ч. 2 ст. 792 ЦК України норми, які регулюють відносини оренди землі, розміщені не лише у цьому Кодексі, а й в інших актах законодавства, зокрема, згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі», в Земельному кодексі України (ЗК України), Законі України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі) інших нормативно-правовими актах, прийнятих відповідно до них, а також у конкретних договорах оренди землі.

Так, відповідно до ст. 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами 1 - 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положення ст. 24, ст. 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, зокрема: орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а орендар, своєю чергою, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає, зокрема, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

На вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Пункт «д» ст. 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата орендної плати.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків (п. 1, п. 4 ч. 1 вказаної статті Кодексу).

Частинами 1 і 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, який підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 та Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 227/5452/18 до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовується, зокрема, положеннями ЦК України, а тому при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного судуу постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Зміст наведених норм законодавства України, які застосовуються до спірних правовідносин сторін у справі, а також правові висновки Верховного Суду щодо їх застосування, які згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд повинен враховувати, дають підстав вважати, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З моменту укладення між ФГ «Віра Вікторія» договору купівлі-продажу майнових прав (права оренди земельної ділянки) від 07.04.2023 права та обов`язки орендаря за договором від 20.09.2016, який укладено між ОСОБА_1 та ФГ «Віра Вікторія», перейшли до останнього. Отже, як для правонаступника орендаря земельної ділянки у спірних матеріально-правових відносинах, для відповідача є обов`язковими усі дії/бездіяльність, які вчинило ФГ «Віра Вікторія» при виконанні укладеного з позивачем договору.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.09.2016, позивач посилався на те, що орендар ФГ «Віта Вікторія» систематично, продовж 2021 - 2022 років, не виконує взяті на себе зобов`язання щодо щорічної виплати орендної плати у визначеному договором розмірі та строк.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази у справі мають відповідати вимогам їх належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановлені статтями 77 - 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У спорах, які виникли у зобов`язальних договірних правовідносинах, саме на боржника, як зобов`язану сторону, покладається обов`язок доказування належного виконання зобов`язання, а у разі якщо ним таке зобов`язання не виконане, або виконане неналежно доказування своєї вини. Такий висновок ґрунтується на змісті положень ст. 614, ст. 617 ЦК України.

У відзиві представники ФГ «Віра Вікторія» та ТОВ «Вірідіс Віта» зазначили, що порушення по оплаті за договором оренди землі від 20.09.2016 року дійсно відбулося, однак одноразово за 2021 рік. Відсутність оплати за 2022 рік є наслідком форс-мажорних обставин, що підтверджується листом Торгово промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року.

Тобто відповідач ФГ «Віра Вікторія» (на відповідній стадії до залишення позовних вимог без розгляду в частині пред`явлення позову до ФГ «Віра Вікторія») визнав несплату ним позивачу орендної плати за договором оренди землі за 2021 рік без зазначення причин, які б виключали його вину, а також невиплату орендної плати за 2022 рік, зумовлену настанням надзвичайної події - військовою агресією російської федерації проти України.

Суд, вважає, що відповідач ТОВ «Вірідіс Віта» не спростував доводів позивача щодо несплати орендної плати за 2021 -2022 роки за договором оренди землі.

Зі змісту п. 40 укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Віра Вікторія» договору оренди землі від 20.09.2016, його сторони досягли згоди, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків по договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладення договору внаслідок невідворотніх дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами, зокрема війна або військові дії), які призвели до неможливості виконання договору.

Тобто, в цьому договорі сторони обумовили не лише ті обставини, які ними визнаються невідворотними та надзвичайними, а й визначили, що між цими обставинами і неможливістю виконання договору має існувати причинно-наслідковий зв`язок.

У постанові Верховний Суд від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21».

У пунктах 45 47, 57 постанови Верховний Суд від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22 вказано: «Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1ст. 617 ЦК, ч. 2ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні»). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним […] лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, цей лист не може вважатися сертифікатом ТПП, виданим відповідно до положень ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні» і не є доказом настання форс-мажору (обставин непереборної сили) для певного суб`єкта господарювання у конкретному зобов`язанні. Водночас Верховний Суд звертає увагу, що навіть за відсутності сертифіката ТПП, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором».

Та обставина, що 24.02.2022 розпочалася військова агресія російської федерації проти України є загальновідомим. Президент України видав Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі якого в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і він діє дотепер.

Однак, відповідач не довів, що ця обставина безпосередньо спричинила неможливість сплати орендарем ФГ «Віра Вікторія» орендної плати позивачу у визначеному договором розмірі та строк - до 31.12.2022.

Отже, відповідач не спростував наявність систематичної (два поспіль випадки) несплата орендарем орендної плати позивачу, а тому він не звільняється від цивільно-правової відповідальності за допущене його право попередником (ФГ «Віра Вікторія») у спірних правовідносинах порушення прав позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Щодо розподілу судових витрат

Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., а тому вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.141, 263-265,354-356 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі без номера від 20 вересня 2016 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Фермерським господарством "Віра Вікторія", що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 30 січня 2017 року, номер запису про інше речове право 20294743.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Віта" на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вірідіс Віта", вул. Воскресенська, 16А, кв. 36 в м. Києві, код в ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Арбітражний керуючий Балєв Валентин Петрович, вул. І. Гонти, 5/3 в м. Первомайськ Миколаївської області.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова