Справа № 344/8539/24
Провадження № 2/344/484/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

за участі представника Позивача Широких Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Центр ЛТД» про визнання майнових прав на нежитлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Центр ЛТД» (надалі «Відповідач», «ТОВ «Скай Центр ЛТД»), в якому просив визнати за ним майнові права на нежитлове приміщення площею 100 кв.м. на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СКАЙ ЦЕНТР ЛТД» було укладено Договір доручення №0602/17-2-1, у відповідності до якого Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду здійснити від імені та за рахунок Довірителя всі юридичні дії по організації будівництва Об`єкта, розташованого за будівельною адресою: м. Івано-Франківськ, у межах вулиць Короля Данила, Пилипа Орлика, Бельведерська і після введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку передати Довірителю об`єкт і всі необхідні документи для оформлення права власності на нього. Право власності Довірителя на об`єкт підлягає оформленню після введення в експлуатацію багатоквартирного будинку в цілому. Згідно п.2.4 Договору доручення плановий термін виконання доручення за цим договором щодо організації будівництва та введення в експлуатацію будинку друге півріччя 2018 року.

Об`єкт за договором нежитлове приміщення площею 100 м. кв. на 1 поверсі, у будинку №1,2 (по генплану) в комплексі багатоквартирних житлових будинків в районі забудови у межах вулиць Короля Данила, Пилипа Орлика, Бельведерська в м. Івано-Франківськ.

У свою чергу, Довіритель зобов`язувався перерахувати на розрахунковий рахунок Повіреного за виконання зобов`язань договірну ціну у розмірі гривневого еквівалентну 100 000,00 доларів США, з яких 20 % - плата повіреного (п.3.2.2., п.п. 5.2-5.4 Договору доручення).

Станом на 06.02.2017 року ОСОБА_1 повністю оплатив договірну ціну, що підтверджується Довідкою про стан розрахунку згідно договору доручення від 06.02.2017 року, виданою директором Відповідача, тим самим повністю виконав свої зобов`язання за договором доручення.

Станом на час звернення до суду в експлуатацію зазначений багатоквартирний житловий будинок не введений, а право власності на Довірителя не оформлено. Будинок фактично збудований та експлуатується.

Просить суд визнати за ним майнові права на нежитлове приміщення площею 100 кв.м. на першому поверсі у будинку АДРЕСА_1 , згідно з Договором доручення №0602/17-2-1 від 06 лютого 2017 року.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від Відповідача не надходило.

Крім того, повідомлення Відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Оскільки Відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Проаналізувавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

06 лютого 2017 року між ОСОБА_1 (Довіритель) та ТОВ «СКАЙ ЦЕНТР ЛТД» (Повірений) укладено Договір доручення №0602/17-2-1 (надалі також «Договір»).

Згідно з пунктом 1, 2.1 договору повірений (Відповідач) зобов`язався за винагороду здійснити від імені та за рахунок довірителя всі юридичні та фактичні дії по організації будівництва об`єкта нежитлового приміщення загальною площею 100 кв. м, що знаходиться на першому поверсі у будинку АДРЕСА_2 , і після введення будинку в експлуатацію передати довірителю об`єкт і всі необхідні документи для оформлення права власності на нього.

Перелік юридичних та фактичних дій за цим договором включає в себе: оздоблення і утеплення фасаду; встановлення зовнішніх мереж; встановлення зовнішніх п`ятикамерних вікон з енергозберігаючим склом (без скління внутрішніх вікон); встановлення лічильників для води, газу та електроенергії з підведенням до них відповідних мереж, та встановлення каналізаційного стояка; будівництво і облаштування місць загального користування (сходова клітка) (пункт 2.2 договору).

Пунктом 2.4 Договору встановлено, що плановий термін виконання доручення за цим договором щодо організації будівництва та введення в експлуатацію будинку друге півріччя 2018 року.

Право власності Довірителя на Об`єкт підлягає реєстрації. При цьому право власності на Об`єкт виникає в Довірителя з моменту завершення будівництва (створення майна), прийняття його до експлуатації та передачі його Довірителю за актом (п. 2.5 Договору).

У пункті 5.2 Договору доручення визначено, що для виконання юридичних дій, передбачених п.2.1., 2,2 цього Договору, Довіритель перераховує Повіреному договірну ціну у розмірі гривневому еквіваленту 100 000 доларів 00 центів США, яка включає винагороду Повіреного, котра становить 20% за виконання зобов`язань за цим Договором. Сторони погодилися з тим, що Договірна ціна за виконані юридичні дії, передбачені п.2.1., 2.2 цього Договору відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору після виплати Договірної ціни, передбаченої п. 5.2. цього Договору, і введення будинку в експлуатацію, Повірений зобов`язується передати Довірителю Об`єкт, а Довіритель зобов`язується прийняти його за Актом приймання-передачі. Об`єкт передається Довірителю в момент підписання Акту прийому-передачі.

Згідно з Довідкою про стан розрахунку згідно договору доручення вих. №2 від 06.02.2017 року (а.с.11) ОСОБА_1 06.02.2017 року повною мірою оплатив грошовий внесок згідно Договору доручення №0602/17-2-1 від 06.02.2017 року:

Об`єкт договору нежитлове приміщення площею 100 м.кв.,

Оплачена сума/загальна сума грошового внеску згідно договору гривневий еквівалент 100 000 доларів США за курсом обміну долара на день оплати,

Неоплачений залишок згідно договору 00 грн.00 коп.

Отже, посилаючись на факт невиконання Відповідачем, як забудовником, належним чином взятих на себе зобов`язань, а також на факт не введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати ОСОБА_1 ціни договору у 100 000,00 доларів США, Позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання майнових прав на нежитлове приміщення.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) дійшла таких висновків: «інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже, саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти… Інвестор наділений правами, тотожними правам власника нерухомого майна, пов`язаними зі створенням об`єкту нерухомого майна, а тому в разі порушення його речових прав він має право на звернення до суду за їх захистом шляхом пред`явлення позову про визнання за ним його майнових прав та витребування своєї власності з незаконного володіння іншої особи (статті 392, 388 ЦК України). При цьому не вимагається визнання недійсними нікчемних правочинів, які спрямовані на незаконне заволодіння майном інвестора іншими особами (стаття 228 ЦК України)».

Так, Судом встановлено, що 06 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СКАЙ ЦЕНТР ЛТД» було укладено Договір доручення №0602/17-2-1, у відповідності до якого Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду здійснити від імені та за рахунок Довірителя всі юридичні дії по організації будівництва Об`єкта, розташованого за будівельною адресою: м. Івано-Франківськ, у межах вулиць Короля Данила, Пилипа Орлика, Бельведерська і після введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку передати Довірителю об`єкт і всі необхідні документи для оформлення права власності на нього. Право власності Довірителя на об`єкт підлягає оформленню після введення в експлуатацію багатоквартирного будинку в цілому.

Згідно з пунктом 1, 2.1 договору повірений (Відповідач) зобов`язався за винагороду здійснити від імені та за рахунок довірителя всі юридичні та фактичні дії по організації будівництва об`єкта нежитлового приміщення загальною площею 100 кв. м, що знаходиться на першому поверсі у будинку АДРЕСА_2 , і після введення будинку в експлуатацію передати довірителю об`єкт і всі необхідні документи для оформлення права власності на нього.

Будівництво об`єкта нерухомості за цим договором здійснюється за адресою в межах АДРЕСА_1 (№1 та №2 по генплану). Пунктом 3.2 договору передбачено, що довіритель зобов`язаний, зокрема, виплатити обумовлені грошові суми по договору, прийняти об`єкт після повідомлення про гототовність у 15-денний строк та всі документи для оформлення права власності на об`єкт. Повірений зобов`язаний після завершення будівництва об`єкта нерухомості і введення в експлуатацію надіслати довірителю акт прийому-передачі для оформлення правовстановлюючих документів довірителя на об`єкти (пункт 2.1 договору).

Результат аналізу умов договору доручення (незважаючи на його найменування) свідчить про те, що метою цього договору є будівництво нежитлового приміщення, адже ТОВ «СКАЙ ЦЕНТР ЛТД» зобов`язувалося організувати будівництво та передати ОСОБА_1 певний об`єкт нерухомого майна, передати йому відповідні документи для реєстації за ним права власності. Отже, в результаті виконання сторонами умов договору, позивач мав би набути майнові права на нежитлове приміщення неіснуюче майно, яке могло стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин.

Крім того, судом встановлено, що природа аналогічного договору доручення щодо аналогічного об`єкту за аналогічною адресою, який було укладено Відповідачем з іншою фізичною особою, було предметом аналізу Верховного Суду у справі №344/13915/21-ц.

Так, у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі №344/13915/21-ц Верховним Судом зазначено наступне:

«Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

У розумінні статті 875 ЦК України основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт.

Така правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 910/22058/17, від 23 липня 2019 року у справі № 911/2076/18, від 24 січня 2020 року у справі № 910/3362/18, у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 911/2360/18, від 25 лютого 2020 року у справі № 910/3920/18.

Характерними ознаками договору будівельного підряду є: по-перше, виконання роботи, пов`язаної з будівництвом, капітальним ремонтом, реконструкцією тощо, відповідно до завдання замовника; по-друге, ключовою є наявність обов`язків підрядника виконати роботу і передати результат замовнику (який є власником об`єкта будівництва або результату будівельних робіт чи отримує інші блага, пов`язані з виконанням підряду), а також кореспондуючі їм обов`язки замовника прийняти результат та оплатити його; по-третє, предмет договору має завжди індивідуальний характер.

За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Вчинений сторонами правочин має ознаки змішаного договору та містить елементи зобов`язальних правовідносин у сфері підряду (договір підряду) та інших зобов`язальних правовідносин (договір доручення), виникнення та існування яких не суперечить положенням актів цивільного і господарського законодавства та, водночас, не дозволяє зробити висновок про можливість комплексного застосування до окремих частин договору інших положень чинного законодавства, ніж ті, що регламентують особливості виникнення, зміни та припинення правовідносин підряду та доручення.

Відповідно до частини першій статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Свобода договору закріплена у статті 627 ЦК України, виходячи зі змісту якої відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами».

Таким чином, Позивач ОСОБА_1 , як інвестор, довів своє право на спірний об`єкт нерухомого майна.

За правилом статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

За таких обставин, заявляючи вимогу про визнання за ним майнових прав на об`єкти нерухомого майна, Позивач обрав правильний спосіб захисту порушеного права, що відповідає правовій позиції, викладеній Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21).

Судом встановлено, що з дати укладення Договору доручення від 06 лютого 2017 року до Позивача після закінчення будівництва і здачу його в експлуатацію переходить право на отримання у власність об`єкту договору. Пунктом 2.4 договору доручення від 06.02.2017 року передбачено, що плвнови й термін виконання доручення за цим договором щодо організації будівництва та ведення в експлуатацію будинку друге півріччя 2018 року.

З матеріалів справи та пояснень представника Позивача вбачається, що будівництво спірного об`єкта фактично завершено, але не введено в експлуатацію, тому Відповідачем порушені умови договору і права позивача ОСОБА_1 .

Право позивача ОСОБА_1 на майнові права на спірні об`єкти нерухомості підтверджується Договором доручення від 06.02.2017 року №0602/17-2-1. ОСОБА_1 також надані докази повної оплати коштів за Договором доручення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) вказано, що: «в постанові від 30 січня 2013 року №6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому».

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України шляхом його стягнення з Відповідача на користь Позивача.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. ст. 15,16,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 82, 89, 263-265, 273,280-283, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скай Центр ЛТД» про визнання майнових прав на нежитлове приміщення задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнові права на нежитлове приміщення площею 100 кв.м., що знаходиться на першому поверсі в комплексі багатоквартирних житлових будинків в районі забудови в межах вулиць Короля Данила, АДРЕСА_1 та №2 по Генплану) (дозвіл на будівництво від 18.04.2006 року №69 та повідомлення про внесення змін № 1У 69).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ЦЕНТР ЛТД», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в сумі 15 040,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.