Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2025 Справа №607/1285/25 Провадження №2/607/1676/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Процишин Н.В.

представника позивача Гудими Л.Р.

представників відповідача Білик Л.С., Постумент О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гудима Л.Р. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 грн., щомісячно. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення розмірі, на думку позивача, перестали існувати, оскільки прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, потреби дочки з віком значно зросли. Також, неповнолітня ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, часто хворіє та перебуває на лікуванні, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання дитини. Позивач вказав, що матеріальне становище відповідача змінилося, останній є працевлаштованим та проходить військову службу. Позивач вважає, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений згідно судового рішення від 18 вересня 2014 року та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Білик Л.С. подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, рішення суду про стягнення аліментів Відповідач вказане виконує, боргу зі сплати аліментів він не має. Вважає, що підстав для зміни розміру аліментів, а також доказів на підтвердження своїх вимог, позивачем, у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України суду не надано. Відповідач є військовослужбовцем, на даний час проходить військову службу в мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 10 травня 2024 року. У зв`язку з проходженням військової служби, ОСОБА_2 отримав поранення, стійке погіршення здоров`я, а тому має фінансову потребу, пов`язану з лікуванням травм, отриманих у результаті проходження військової служби. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю та потребує коштів на лікування, відповідач погоджується сплачувати щомісячно 4000 гривень у якості аліментів. Виникнення необхідності сплачувати більші суми для задоволення потреб дитини цілком імовірне, і в такому випадку позивач має право на стягнення додаткових витрат на дитину, що можна врегулювати як у позасудовому, так і в судовому порядку.

Сторона позивача відповіді на відзив не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмових пояснень щодо позову не подавала.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудима Л.Р., а також сама позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у відзиві на позов.

Представники відповідача ОСОБА_2 адвокат Білик Л.С. та Постамент О.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, та вказали, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 4 000 грн.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Збаразького відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року.

У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції).

Неповнолітня ОСОБА_3 , проживає із матір`ю ОСОБА_1 (Довідка №8529/24, видана 27.04.2024 ЦНАП у місті Тернополі Тернопільської міської ради) та перебуває на її утриманні.

18 вересня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 17 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно, наявного при матеріалах справи Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого заступником начальника Збаразького відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федун М.І., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів відсутня, переплата зі сплати аліментів у відповідача становить 7 579,25 грн.

ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю з 21.02.2023, основне захворювання: вроджена вада серця; супутнє захворювання: кіфоз грудного відділу хребта, S подібний сколіоз І ст., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 28 березня 2023 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, медичним висновком №37 про дитину-інваліда віком до 18 років від 21 лютого 2023 року, виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Крім цього, як вбачається із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня №2», постамент М.І. проходила стаціонарне лікування з 06.05.2025 по 12.05.2025 у зазначеному лікувальному закладі з приводу розладу вегетативної нервової системи з цефалагічним синдромом, інші уточнені хвороби жовчевого міхура, функціональна диспепсія: синдром епігастрального болю.

Судом також з`ясовано, що 16 лютого 2024 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 16.02.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції).

Відповідач ОСОБА_2 на даний час є військовослужбовцем та проходить військову службу в НОМЕР_4 мобільному прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 10 травня 2024 року, що підтверджується копією Військового квитка серії НОМЕР_5 , довідкою від 21 серпня 2024 року №08/2428.

Судом також з`ясовано, що відповідач проходив обстеження та лікування, у тому числі після отриманої ним вибухової травми (04.10.2024 акубаротравми без пошкодження цілісності барабанних перетинок з цефалагічним та церебрастенічним синдромамаи), яку він отримав під час проходження військової служби, що підтверджується копією направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією від 16.12.2024; копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3796 хірургічного відділення від 09.10.2024, копією виписки із медичної картки стаціонарного хворого №9528/1404, довідкою №178 гарнізонної військово-лікарської комісії.

Згідно із довідкою про доходи №116 від 30.01.2025, виданої в/ч НОМЕР_6 , ОСОБА_2 отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати.

Крім цього, згідно із довідкою в,ч НОМЕР_6 від 26.02.2025, ОСОБА_2 з 12.01.2025 по даний час вибув на виконання бойових завдань.

Також судом з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 працює у товаристві з обмеженою відповідальністю та отримує місячні доходи у вигляді заробітної плати, що підтверджено довідкою форми ОК-5 за період з 2008 по березень 2025 року, а також отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради, що підтверджено довідкою від 18.04.2025 №1171.

Статтею 15 ЦК України, закріплене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України (далі СК України),згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі-Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

В частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Згідно з статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України, визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України).

Згідно з частиною 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині 1 статті 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Ураховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 80 ЦПК України,достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів слід задовольнити частково, змінивши розмір та спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року, стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, задовольняючи позов частково, суд приходить дол. переконання, що матеріальне становище позивача погіршилося, зумовлене потребами неповнолітньої ОСОБА_3 , яка є дитиною з інвалідністю, яку останній встановлено 21.02.2023 (медичний висновок №37 про дитину інваліда до 18 років), часто хворіє та потребує постійного лікування та реабілітації. Крім цього, суд ураховує матеріальне становище відповідача, який на даний час є військовослужбовцем та отримує щомісячний дохід у вигляді заробітної плати та може утримувати неповнолітню ОСОБА_3 .. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, суд також ураховує стан здоров`я відповідача, отримання ним поранення, у зв`язку із чим, проходження лікування. Крім цього, задовольняючи позов частково, суд враховує, що раніше встановлений рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, на даний час, із урахуванням її потреб не задовольняє їх.

Враховуючи те, що відповідач є учасником бойових дій, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Збаразький відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, задовольнити частково.

Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання.

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 20 червня 2025 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан