Провадження № 2-др/643/25/25
09.06.2025 м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна, -
Стислий зміст вимог заяви та доводів відповідача
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дробчак Л.В. звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, в якому просила суд зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , - квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П., №б/н від 27 жовтня 2008 року, зареєстрований 27 жовтня 2008 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8118680.
Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 09 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна, задоволено в повному обсязі. Знято арешт з майна, що належить ОСОБА_1 - квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П. №б/н від 27 жовтня 2008 року, зареєстрований 27 жовтня 2008 року Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8118680.

У порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дробчак Л.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення в частині розподілу понесених позивачем судових витрат, зокрема щодо сплаченого позивачем судового збору в сумі 1211,20 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 38 700,00 гривень.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначила, що 15 липня 2024 року, між ОСОБА_1 , та адвокатом Дробчак Л.В., було укладено Договір про надання правничої допомоги № б/н. 01 серпня 2024 року, на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт №01 07/01-2024 від 01 серпня 2024 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 2 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року. 03 жовтня 2024 року, на підставі акта приймання передачі виконаних робіт № 01-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 4 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року. 05 листопада 2024 року, на підставі акта приймання передачі виконаних робіт № 01-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 2 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 02-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року. 03 січня 2025 року, на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт №01-12/01 2024 від 03 січня 2025 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 7 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-12/01-2024 від 03 січня 2025 року. 04 лютого 2025 року, на підставі акта приймання передачі виконаних робіт №01-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 6 100 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 02-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року. 01 березня 2025 року, на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт № 01-02/01-2025 від 01 березня 2025 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 4 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-02/01-2025 від 01 березня 2025 року. 01 травня 2025 року, на підставі акта приймання передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 01 травня 2025 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 4 000 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-05/01-2025 від 01 травня 2025 року. 14 травня 2025 року, на підставі акта приймання передачі виконаних робіт №01-05/02-2025 від 14 травня 2025 року, ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В. гонорар за виконану роботу та послуги у сумі 9 600 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №02-05/02-2025 від 14 травня 2025 року. Таким чином, за Договором від 15 липня 2024 року, у зв`язку із розглядом справи №643/16756/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_1 було сплачено адвокату Дробчак Л.В., гонорар у сумі 38 700 гривень 00 копійок , що підлягає стягненню із відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області. Зауважувала, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Ураховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як про це зазначає представник позивача, позивачем належним чином підтверджено понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи №643/16756/24, що сплачені адвокату Дробчак Л.В., факт чого підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордера, що видавались представником у порядку визначеному Положенням №148 від 29 грудня 2017 року. Посилалася, що на підставі зазначених вище документів, адвокатом підготовлено реєстр витрат на професійну правничу допомогу №14/05-01/2025 від 14 травня 2025 року, який погоджено Шараповою О.В., та відповідно до якого всі види правової допомоги, які було надано, потребують спеціальних професійних навичок та стосуються конкретної справи, яка розглядалась Салтівським районним судом міста Харкова. Зауважувала, що за дійсних обставин справи розмір понесених витрат є обґрунтованим, співмірним, підтверджується якістю поданих документів та відповідає рекомендованим ставкам адвокатського гонорару, затвердженим рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21 липня 2021 року №13/1/7. Позивачем стягуються витрати за правничу допомогу виражену в матеріальному аспекті, що не потребує зазначення фактично використаного часу, адже розрахунки здійснено відповідно до кількості сторінок кожного документа, формат викладу яких відповідає критеріям розумності. Посилалася, що вартість витрат за участь представника позивача адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні по справі №643/16756/24 також відповідає рекомендованій ставці адвокатського гонорару, затвердженій рішенням Ради адвокатів Харківської області від 21 липня 2021 року №13/1/7 (0.5 ставки мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). При цьому, усі дії, що вчинялись представником позивача адвокатом Дробчак Л.В., у процесі розгляду справи №643/16756/24 були необхідними та спрямованими на захист прав та інтересів ОСОБА_1 . Крім того, звертала увагу, що відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області у ході розгляду справи заперечував проти задоволення позовних вимог, що свідчить про наявність між сторонами спору, а також обґрунтованість звернення позивача до суду із позовною заявою з метою захисту порушених прав. Посилалася, що позивачкою дотримано процесуальні вимоги щодо порядку та строків подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу для вирішення судом питання щодо їх стягнення з іншої сторони, оскільки такі докази були подані в межах визначеного нормами процесуального законодавства п`ятиденного строку з дати ухвалення рішення суду, про що було попередньо зроблено письмову заяву, викладену у позовній заяві, тобто до закінчення судових дебатів. Звертала увагу, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, заява про надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду була зроблена представником позивача у самому тексті позовної заяви. Посилаючись на положення п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, зазначила, що оскільки Салтівським районним судом міста Харкова у рішенні від 09 травня 2025 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі №643/16756/24, також виникла необхідність у поданні заяви про ухвалення додаткового судового рішення. За вказаних обставин просила ухвалити по справі №643/16756/24 додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 судових витрат по вказаній справі, а саме, стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1211,20 гривень та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 38 700,00 гривень.

Аргументи учасників справи

19 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника Головного управління Національної поліції в Харківській області Гвоздецької О.М., в якому, користуючись вимогами ст. 137 ЦПК України, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на оплату правової допомоги, заявлений представником позивача до стягнення у сумі 38 700,00 гривень.

В обґрунтування поданого клопотання посилалася, що вимоги заяви щодо судових витрат на правничу допомогу вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають зменшенню. Зазначила, що відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат пунктами 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Посилалася, що на підтвердження оплати позивачем послуг адвоката, Дробчак Л.В. надала копію Реєстру витрат на професійну правничу допомогу, складеного в інтересах ОСОБА_1 , відповідно до якого правнича допомога надавалась на підставі Договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року, а також актів приймання-передачі виконаних робіт та чеків, що підтверджують оплату послуг на загальну суму 38 700,00 грн. Однак розрахунок (детальний опис робіт, наданих послуг, витрат часу за кожним видом робіт, необхідних для надання правничої допомоги) до заяви не долучений. Як на думку представника відповіадча, твердження про обґрунтованість витрат позивача на правничу допомогу, зокрема у вигляді гонорару адвокату Дробчак Л.В. у сумі 38 700 грн, не відповідає критеріям реальності, обґрунтованості та співмірності, які встановлені чинним процесуальним законодавством і судовою практикою. Подані акти приймання-передачі виконаних робіт не містять жодного конкретного розрахунку витраченого часу або деталізації фактично виконаних дій. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обсяг наданої правничої допомоги та час, витрачений адвокатом на підготовку і ведення справи. Відповідно до протоколів судових засідань у справі №643/16756/24, представник позивача брала участь лише у чотирьох судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції. Такий формат участі істотно скорочує витрати часу адвоката, оскільки відсутня необхідність у дорозі, очікуванні початку розгляду та перебуванні в суді. Проаналізувавши протоколи судових засідань, можна встановити, що тривалість кожного з них була досить короткою. Загальний час фактичної участі адвоката у чотирьох засіданнях становить: близько 83 хвилини, що дорівнює приблизно 1 година 23 хвилини. Таким чином, за увесь розгляд справи адвокат був залучений до участі у судових засіданнях менше ніж 1,5 години, що є надзвичайно коротким строком і має бути враховано при оцінці заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Заявлена сума компенсації витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн за підготовку та подання запиту викликає сумніви щодо її обґрунтованості, достовірності та відповідності принципам розумності, реальності та співмірності, які закріплені у процесуальному законодавстві України та усталеній судовій практиці. Наведена вартість, при відсутності будь-яких деталізованих обґрунтувань, зокрема відсутності інформації про обсяг виконаної роботи, складність підготовки, кількість сторінок запиту чи необхідність проведення додаткових аналітичних дій, виглядає суто декларативною та спрямованою на штучне збільшення обсягу судових витрат з метою недобросовісного збагачення. Звертала увагу, що Головне управління Національної поліції в Харківській області, керуючись прагненням до об`єктивності, провело моніторинг ринку юридичних послуг у місті Харкові станом на 2025 рік. У результаті дослідження, яке базується на відкритих джерелах - сайтах юридичних компаній, адвокатських об`єднань та онлайн-сервісах із публічним прайсом встановлено, що середня вартість підготовки та подання подібного документа в цивільній справі варіюється від 500,00 грн до 1200,00 грн. Аналогічно, середньоринкова ціна за участь адвоката у судовому засіданні становить близько 1500 грн. Водночас, у поданому обґрунтуванні витрат зазначено, що участь адвоката Дробчак Л.В. у кожному засіданні оцінюється у 4000 грн, при тому що самі засідання тривали в середньому не більше 20 хвилин, що підтверджується відповідними ухвалами та протоколами суду. За відсутності пояснень, чим саме зумовлена така розбіжність, ця сума, як на думку представника відповідача, виглядає надмірною. Крім того, варто враховувати, що договір про надання правничої допомоги було укладено ще у 2024 році, тобто в період, коли рівень цін на юридичні послуги був помітно нижчим, ніж у 2025 році. За відсутності підтверджень виняткової складності справи, високої кваліфікації представника або особливих умов виконання завдання, заявлена сума виглядає завищеною. Посилалася, що у таких обставинах суд має забезпечити процесуальний баланс між сторонами, має право критично оцінити обсяг заявлених витрат і, за потреби, коригувати їх до економічно обґрунтованого рівня відповідно до усталеної судової практики, зазначила, що заявлена сума у 38 700 грн не відповідає жодному з цих критеріїв, її стягнення у повному обсязі суперечить принципам справедливості, змагальності та розумності процесу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, ураховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість, фактичний обсяг та факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі у конкретній цивільній справі не є співмірним витратам, щодо складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг, вважає, що судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню.

20 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника Головного управління Національної поліції в Харківській області Гвоздецької О.М., в яких представником відповідача зазначено, що Головне управління Національної поліції в Харківській області не погоджується із заявленим представником позивача розміром судових витрат та вважає, що існують підстави як для повної відмови у стягненні витрат з відповідача, так і для їх істотного зменшення. Посилалася, що згідно з встановленими судом обставинами, арешт на майно позивача було накладено 27 жовтня 2008 року постановою старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Булах А.П. в рамках кримінальної справи №18080131 за правилами КПК України 1960 року. ГУМВС України в Харківській області є органом, що існував до реформи органів внутрішніх справ та створення Національної поліції України. ГУНП в Харківській області було утворено пізніше (07.11.2015) і, як вказував відповідач у відзиві, не є прямим правонаступником всіх обов`язків ГУМВС України в Харківській області. Зауважувала, що у даній справі спір виник виключно з необхідності скасування арешту, накладеного в рамках кримінальної справи, яка розслідувалась органом міліції. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами службового розслідування, проведеного ГУНП в Харківській області, матеріали кримінальної справи №18080131 були втрачені, місцезнаходження справи та працівників, причетних до втрати, встановити неможливо, обвинувачений у справі помер. Органи Національної поліції не здійснювали досудове розслідування у кримінальній справі №18080131 та не проводили слідчі дії щодо обставин, в рамках яких було накладено арешт. Доказів офіційної передачі матеріалів кримінальної справи №18080131 від органів міліції (ГУМВС України в Харківській області) до органів Національної поліції (ГУНП в Харківській області) немає, і факт такої передачі не встановлений. Таким чином, звернення позивача до суду в цивільному порядку стало вимушеним кроком саме через обставини, пов`язані з діяльністю органу міліції (ГУМВС), який наклав арешт, та подальшою втратою справи, за яку Національна поліція не несла прямої відповідальності, особливо враховуючи, що ГУНП було створено значно пізніше. Функції ГУНП у цій конкретній ситуації зводилися до з`ясування обставин втрати справи свого попередника, а не до продовження процесуальної діяльності у ній. Саме дії та бездіяльність органів міліції (ГУМВС) призвели до ситуації, коли арешт не було своєчасно скасовано в кримінально процесуальному порядку. Вимоги про відшкодування судових витрат мають покладатися на сторону, яка протиправними діями або бездіяльністю спричинила необхідність судового розгляду та захисту порушеного права. У даній ситуації, як на думку представника відповідача, такою стороною є орган, який наклав арешт та не забезпечив можливість його скасування в передбаченому законом порядку через втрату справи тобто, орган міліції (ГУМВС). Враховуючи, що ГУНП в Харківській області не має прямого відношення до первинної підстави арешту та втрати матеріалів кримінальної справи, стягнення з нього судових витрат є несправедливим і таким, що покладає відповідальність на неналежного суб`єкта правовідносин. Заявлені до стягнення витрати виникли внаслідок необхідності усунення перешкод, створених діями іншого органу. Більше того, Головне управління Національної поліції в Харківській області, діючи добросовісно та у межах наданих законом повноважень, жодним чином не перешкоджало розгляду справи в суді. Навпаки, усіляко сприяло вирішенню питання щодо зняття арешту, співпрацювало зі стороною позивача, надаючи наявні відомості щодо обставин втрати справи, а також не висловлювало заперечень проти задоволення позовних вимог у межах, необхідних для захисту порушеного права. У зв`язку з цим, пред`явлення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу саме з ГУНП в Харківській області виглядає необґрунтованим, юридично необ`єктивним та фактично несправедливим, оскільки покладає відповідальність на суб`єкта, який не лише не був винним у створенні спірної ситуації, а й здійснив дії, спрямовані на її якнайшвидше вирішення. З огляду на викладене, вважала, що у задоволенні заяви про стягнення судових витрат з Головного управління Національної поліції в Харківській області слід повністю відмовити. Водночас, звертала увагу, що у випадку, якщо суд дійде висновку про можливість стягнення витрат з відповідача, заявлена до стягнення сума 38 700,00 грн є надмірною та необґрунтованою. Як на думку представника відповідача, справа стосується зняття арешту через об`єктивну неможливість вирішення питання в кримінальному процесі (втрата справи, смерть обвинуваченого). Суд констатував факт неможливості зняття арешту іншим шляхом. Обсяг зібраних позивачем доказів, хоч і вимагав певних запитів, не свідчить про виняткову складність справи, що виправдовувала б такий високий розмір гонорару. Додатково, з метою всебічного обґрунтування заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, звертала увагу на розмір середньої заробітної плати юриста в Україні в період з червня 2024 року по травень 2025 року, який становив в середньому 25 000 грн/місяць. Вважала справедливою вартістю послуг адвоката представника позивача на рівні 3 408 грн, обґрунтування якої нею наводяться у додаткових поясненнях до клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Враховуючи викладене, посилалася, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 38 700,00 грн є необґрунтованим та завищеним, зауважувала, що судові витрати повинні бути розумними та співмірними, тому просила у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з Головного управління Національної поліції в Харківській області відмовити повністю. У випадку відмови у задоволенні пункту 1 цього клопотання - зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 з урахуванням принципів розумності, співмірності та обставин справи.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Тріска Д.О. у судовому засіданні 04 червня 2025 року просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з підстав, наведених у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та у додаткових поясненнях. У випадку задоволення заяви позивача, просила зменшити витрати на правничу допомогу адвоката до суми 3 408,00 гривень.

09 червня 2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Тріски Д.О. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи, призначений на 09 червня 2025 року проводити за відсутності представника відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дробчак Л.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялася належним чином та своєчасно, 04 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. надійшла заява, в якій представник позивача просить проводити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності позивача та її представника.

Представники третіх осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Другої Харківської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення були повідомлені своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе проводити розгляд заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду заяви позивача, представника позивача, від яких на адресу суду надійшла заява про розгляд заяви за їх відсутності, та за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи представників третіх осіб, проти чого у судовому засіданні не заперечувала повноважний представник відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Під час розгляду цивільної справи представник позивача адвокат Дробчак Л.В. позовній заяві зробила заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, яких понесла відповідач, у зв`язку з розглядом цивільної справи у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У передбачений законом строк представник відповідача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі щодо стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 700,00 гривень. В обґрунтування зазначених витрат надала суду:

- договір про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №17-29/07-2024 від 19 липня 2024 року 2000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 2000,00 гривень на підставі Акту приймання-передачі виконаних робіт №01-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №15-06/09-2024 від 03 вересня 2024 року 2000,00 гривень та за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №16-29/09-2024 від 24 вересня 2024 року 000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 4000,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №11-19/10-2024 від 22 жовтня 2024 року 2000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 2000,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-12/01-2024 від 03 січня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Другої Харківської міської державної нотаріальної контори, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майно шляхом зняття арешту з нерухомого майна (на 10 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до позовної заяви) від 30 грудня 2024 року 7000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-12/01-2024 від 03 січня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 7000,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-12/01-2024 від 03 січня 2024 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання клопотання про залучення співвідповідача від 22.01.2025 2100,00 гривень та за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 30.01.2025 - 4000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 6100,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-02/01-2025 від 01 березня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 25.02.2025 4000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-02/01-2025 від 01 березня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 4000,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-02/01-2025 від 01 березня 2025 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 01 травня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 01.04.2025 4000,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-05/01-2025 від 01 травня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 4000,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 01 травня 2025 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- акт приймання-передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 14 травня 2025 року, згідно з яким, ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 01.05.2025 4000,00 гривень та за підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №643/16756/24 (на 8 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до заяви) від 14.05.2025 5600,00 гривень;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру №02-05/02-2025 від 14 травня 2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Дробчак Л.В. 9600,00 гривень на підставі Акт приймання-передачі виконаних робіт №01-05/02-2025 від 14 травня 2025 року, та Договору про надання правничої допомоги №б/н від 15 липня 2024 року;

- реєстр витрат на професійну правничу допомогу №14/05-01/2025 до Договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг, згідно з яким, загальний розмір наданих адвокатом Дробчак Л.В. ОСОБА_1 послуг становить 38 700,00 гривень.

Також представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дробчак Л.В. просила суд вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 гривень, позаяк таке питання не було вирішено судом під час ухвалення рішення по справі.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з квитанцією ID: 1304-1810-0837-9185 від 30.12.2024, ОСОБА_1 було понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1211,20 гривень. Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова, ухвалених 09 травня 2025 року у вказаній вище справі питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 вказаного вище Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, як це унормовано положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування гонорару за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (справа № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За змістом статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема у положеннях частин п`ятої та шостої статті, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Гвоздецька О.М., скориставшись своїм правом, звернулася до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з підстав того, що відшкодування витрат на правову допомогу адвоката в сумі 38 700,00 гривень, як на її думку, є неспівмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом на підготовку та подачу документів у справі, а також формування правової позиції.

Якщо сторона документально доведе, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: надасть договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг (в разі наявності таких), розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, судом встановлено, що 15 липня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Дробчак Л.В. укладений Договір про надання правничої допомоги, згідно з умовами якого адвокат Дробчак Л.В. зобов`язалася за дорученням Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, надавати правову (правничу) допомогу, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси Клієнта у будь-якому органі, підприємстві, установі, організації, незалежно ід форми власності, а також перед їх посадовими та службовими особами під час здійснення будь-яких контролюючих заходів та перевірок. Умовами п. 3.1. Договору сторонами погоджено, що за надання Адвокатом правничої допомоги Клієнт зобов`язується сплатити гонорар Адвоката, який розраховується відповідно до Рекомендованих ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням №13/1/7 на засіданні Ради адвокатів Харківської області від 21 липня 2021 року, з якими Клієнт ознайомлений перед підписанням цього Договору та сплачується у такому порядку: 3.1.1. за юридичну допомогу, що надається, Клієнт сплачує суму в гривнях, відповідно до Розрахунку витрат на професійну правничу допомогу та Акта приймання-передачі виконаних робіт в готівковій та/або безготівковій формі на особистий рахунок Адвоката; 3.1.2. оплата за надання Адвокатом правничої допомоги, з урахуванням положень пп. 3.1.1. п. 3.1. розділу 3 цього Договору, здійснюється Клієнтом протягом 10 днів з моменту підписання відповідного Акту приймання-передачі виконаних робіт за кожен випадок надання правничої допомоги. У випадку надання правничої допомоги систематично (наприклад в рамках судової справи, здійснення юридичного супроводу, тощо), Акт приймання-передачі виконаних робіт укладається не пізніше 5 числа кожного наступного місяця; 3.1.3. остаточна оплата за надання Адвокатом правничої допомоги, в рамках судової справи здійснюється Клієнтом на підставі відповідного Акту приймання-передачі виконаних робіт, не пізніше двох днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по справі. У випадку представництва Адвокатом інтересів Клієнта в судах апеляційної та касаційної інстанції, оплата послуг Адвоката здійснюється в загальному порядку, передбаченому цим пунктом, не пізніше двох днів з моменту ухвалення остаточного рішення по справі судом відповідної інстанції; 3.2. Клієнт зобов`язаний відшкодувати Адвокату всі фактично понесені ним витрати, пов`язані із виконанням Адвокатом своїх обов`язків за цим Договором.

У Реєстрі витрат на професійну правничу допомогу №14/05-01/2025 до Договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг зафіксовано вид та вартість понесених витрат, а саме:

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-07/01-2024 від 01 серпня 2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №17-29/07-2024 від 19 липня 2024 року 2000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-10/01-2024 від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №15-06/09-2024 від 03 вересня 2024 року 2000,00 гривень та за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №16-29/09-2024 від 24 вересня 2024 року 000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-11/01-2024 від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання адвокатського запиту вих. №11-19/10-2024 від 22 жовтня 2024 року 2000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-12/01-2024 від 03 січня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Другої Харківської міської державної нотаріальної контори, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майно шляхом зняття арешту з нерухомого майна (на 10 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до позовної заяви) від 30 грудня 2024 року 7000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-01/01-2025 від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за підготовку та подання клопотання про залучення співвідповідача від 22.01.2025 2100,00 гривень та за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 30.01.2025 - 4000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-02/01-2025 від 01 березня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 25.02.2025 4000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 01 травня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 01.04.2025 4000,00 гривень;

- згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт №01-05/01-2025 від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Дробчак Л.В. за участь представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дробчак Л.В. у судовому засіданні 01.05.2025 4000,00 гривень та за підготовку та подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №643/16756/24 (на 8 аркушах з вирахуванням опису переліку додатків до заяви) від 14.05.2025 5600,00 гривень;

В Актах приймання-передачі виконаних робіт та Квитанціях до прибуткового касового ордеру містяться відомості щодо погодженого сторонами Договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року вид наданих адвокатом Дробчак Л.В. клієнтові ОСОБА_1 адвокатських послуг та їх сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Дробчак Л.В. в повному обсязі.

Акти приймання-передачі підписані сторонами, містять відомості щодо виду та вартості наданих адвокатом юридичних послуг, у свою чергу, Квитанції до прибуткового касового ордеру (правової допомоги) року підписані адвокатом Дробчак Л.В. на підтвердження сплати наданих адвокатом юридичних послуг клієнтові Шараповій О.В.

У Реєстрі витрат на професійну правничу допомогу №14/05-01/2025 до Договору про надання правничої допомоги від 15 липня 2024 року ставки адвоката встановлено таким чином: за підготовку та подання адвокатського запиту - у фіксованому вигляді, вартість одного адвокатського запиту становить 2000,00 гривень; за участь адвоката у судовому засіданні обраховано, виходячи з 0,5 ставки мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», за підготовку та подання позовної заяви, підготовку та подання клопотання про залучення співвідповідача та заяви про ухвалення додаткового рішення обраховано, виходячи з вартості однієї сторінки документу в розмірі 700,00 гривень.

Так, суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони; врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи та її важливість для позивача, враховуючи предмет спору, розумну необхідність судових витрат у цій справі, збирання адвокатом відомостей щодо матеріалів кримінальної справи, в межах якої було накладено арешт на майно, належне позивачці, шляхом ініціювання чотирьох обґрунтованих та змістовних адвокатських запитів, дійсне опрацювання адвокатом законодавчої бази по суті спору та складання позовної заяви, яка містить посилання як на правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, так і на релевантну практику Верховного Суду в подібних правовідносинах, ураховуючи подання адвокатом клопотання про залучення співвідповідача, яке було залишено судом без задоволення, та заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами в обґрунтування доведеності її вимог, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви представника позивача у загальній сумі 20 000,00 гривень, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

При цьому суд ураховує позицію представника відповідача, наведену у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та вважає обґрунтованими посилання представника ГУНП в Харківській області на те, що арешт на майно позивача було накладено постановою старшого слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в рамках кримінальної справи №18080131 за правилами КПК України 1960 року. ГУМВС України в Харківській області є органом, що існував до реформи органів внутрішніх справ та створення Національної поліції України 07.11.2015. У даній справі спір виник виключно з необхідності скасування арешту, накладеного в рамках кримінальної справи, яка розслідувалась органом міліції, а органи Національної поліції не здійснювали досудове розслідування у даній кримінальній справі та не проводили слідчі дії щодо обставин, в рамках яких було накладено арешт. Звернення позивача до суду в порядку цивільного процесуального законодавства стало вимушеним кроком саме через обставини, пов`язані з діяльністю органу міліції (ГУМВС), який наклав арешт, та подальшою втратою справи, за яку Національна поліція не несла прямої відповідальності.

Доречними є посилання представника відповідача й на те, що функції ГУНП в Харківській області у цій конкретній ситуації зводилися до з`ясування обставин втрати справи свого попередника, а не до продовження процесуальної діяльності у ній. Саме дії та бездіяльність органів міліції (ГУМВС) призвели до ситуації, коли арешт не було своєчасно скасовано в кримінальному процесуальному порядку, через що ГУНП в Харківській області не має прямого відношення до первинної підстави арешту та втрати матеріалів кримінальної справи, а заявлені позивачем до стягнення з ГУНП в Харківській області витрати виникли внаслідок необхідності усунення перешкод, створених діями іншого органу.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру і порядку обчислення таких витрат.

Аналізуючи надані представником позивача адвокатом Дробчак Л.В. документи в обґрунтування понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд доходить висновку що адвокатом Дробчак Л.В. були надані послуги в зазначеній вище частині та відповідають витраченому адвокатом часу та обсягу виконаної адвокатом роботи, є змістовними, обґрунтованими та такими, що відповідають критерію реальності адвокатських витрат, тобто їхньої дійсності та необхідності.

Що стосується посилань представника відповідача в клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги на те, що відповідно до протоколів судових засідань у справі №643/16756/24 представник позивача брала участь лише у чотирьох судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції, а такий формат участі істотно скорочує витрати часу адвоката, оскільки відсутня необхідність у дорозі, очікуванні початку розгляду та перебуванні в суді, то такі посилання представника відповідача є помилковими, позаяк представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дробчак Л.В. не приймала участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, а була присутня особисто у судових засіданнях 30.01.2025, 25.02.2025, 01.04.2025, 01.05.2025, що підтверджується протоколами судового засідання від 30.01.2025, 25.02.2025, 01.04.2025, 01.05.2025, які містяться при матеріалах справи.

Разом з тим, посилання представника відповідача ГУНП в Харківській області у клопотанні про зменшення розміру витрат на правову допомогу на те, що витрати на правову допомогу, заявлені позивачем до відшкодування в сумі 38 700,00 гривень необхідно зменшити до 3 408,00 гривен, то суд вважає такі посилання представника відповідача його суб`єктивною оцінкою та такими, що спростовуються матеріалами справи щодо обсягу наданих юридичних послуг представником позивача адвокатом Дробчак Л.В. позивачу ОСОБА_1 .

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, при цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Зі змісту вказаних вище правових норм убачається, що саме склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постановах Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц та від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат позивачем не доведено неспівмірність витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в цій частині та можливості відшкодування таких витрат саме в сумі 3 408,00 гривень.

Ураховуючи реальність та необхідність вказаних вище витрат, задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, водночас, ураховуючи, що звернення позивача до суду з даним позовом у порядку цивільного процесуального законодавства було зумовлено обставинами, пов`язаними з діяльністю органу міліції (ГУМВС в Харківській області), який наклав арешт, та подальшою втратою справи, за яку Національна поліція не несла прямої відповідальності, беручи до уваги, що саме дії та бездіяльність органів міліції (ГУМВС в Харківській області) призвели до ситуації, коли арешт не було своєчасно скасовано в кримінальному процесуальному порядку, а заявлені позивачем до стягнення з ГУНП в Харківській області витрати виникли внаслідок необхідності усунення перешкод, створених діями іншого органу.

З огляду на викладене вище, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, керуючись принципом справедливості, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень є таким, що не суперечитиме принципу розподілу судових витрат.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з квитанцією ID: 1304-1810-0837-9185 від 30.12.2024, ОСОБА_1 було понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1211,20 гривень. Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова, ухвалених 09 травня 2025 року у вказаній вище справі питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Харківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Друга Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок; урахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області: місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13, ;

третя особа Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць (до перейменування вул. Раднаркомівська), 5, ;

третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6, .

Повне судове рішення складено та підписано 09 червня 2025 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова