Справа №489/4419/24
Провадження №2/489/178/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17 червня 2025 м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Ставратій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виділ в натурі частини домоволодіння зі спільної часткової власності
Позивач, через свою представницю адвокатку Душаченко І.С., звернулася до суду з позовом до відповідачів, яким просила здійснити виділ в натурі 23/100 часток із майна, що є у спільній частковій власності, виділивши у власність ОСОБА_1 приміщення у житловому будинку Г-2 житловою площею 60,8 кв.м., загальною площею 91,1 кв.м., у житловому будинку літ. А-1 приміщення: VІІ, 2-2, 2-3 загальною площею 22,8 кв.м., житловою площею 14,6 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 . Мотивуючи вимоги тим, що позивач є співвласником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на 23/100 часток у праві спільної часткової власності. Іншими співвласниками часток вказаного домоволодіння є відповідачі. Інші співвласники, а саме 6/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 виділено в окрему адресу: АДРЕСА_2 ; 7/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 . У січні 2024 позивач звернувся до державного реєстратора щодо реєстрації окремої адреси на належні йому житлові приміщення, проте, в усному порядку йому було відмовлено. У сторін не має можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, оскільки відповідачі не мають можливості його укладання до того ж відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт перебуває у стані поділу та цей поділ повинен бути завершений всіма співвласниками. Реалізація позивачем права на виділ частки в натурі не обмежує право відповідачів у їх правомочностях щодо їх права на виділ своїх часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння.
Ухвалою суду від 17.06.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.02.2025, залучено співвідповідача та відкладено підготовчий розгляд справи.
Ухвалою суду від 05.03.2025, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Наполягала на задоволення позовних вимог в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
23/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 02.12.2022 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковим А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 246.
6/50 частки домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.07.2023, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1089.
Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 05.06.2024.
Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є відповідачі, частки яких вказаного домоволодіння виділено в окремі адреси.
Норми права та мотиви їх застосування.
Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася».
На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості».
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Як вбачається з довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 14.06.2024 за вих. № 2-4815, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 28.12.2012 зареєстровано: ОСОБА_3 23/100; ОСОБА_6 1/10; ОСОБА_2 6/50; ОСОБА_4 17/100; ОСОБА_5 7/100; ОСОБА_8 7/100; 6/25 частинам домоволодіння, що належали ОСОБА_9 , згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 28.09.2012 № 1015, надано адресу АДРЕСА_2 .
Згідно довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 18.01.2024 за вих. № 2-152, за результатами обстеження станом на 15.10.2023 встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 89,0 кв.м., житловою площею 55,0 кв.м.; житловий будинок літ. Г-2 загальною площею 91,1 кв.м., житловою площею 60,8 кв.м.; вбиральня літ. Ж; сарай літ. К; огорожі № 1,6; споруди № 3, І. об`єкти самочинного будівництва відсутні. 23/100 часток складаються з: житловий будинок літ. Г-1 житлова площа 60,8 кв.м, загальна площа 91,1 кв.м.; вбиральня літ. Ж; сарай літ. К площа забудови 3,8 кв.м.; частина житлового будинку літ. А-1 (приміщення: VІІ, 2-2, 2-3) житлова площа 14,6 кв.м., загальна площа 22,8 кв.м.
Позивач у своєму позові зазначає, що 6/25 часток домоволодіння АДРЕСА_1 виділено в окрему адресу: АДРЕСА_2 ; 7/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1 . На теперішній час у сторін не має можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, оскільки відповідачі не мають можливості його укладання до того ж відповідно до даних реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт перебуває у стані поділу та цей поділ повинен бути завершений всіма співвласниками.
Як вбачається з висновку № 125-0142/1 судової будівельно-технічної експертизи по письмовому замовленню № 01/24 від 02.05.2024 адвоката Душаченко І.С. складеного 14.05.2024, провести виділ 23/100 частки житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по АДРЕСА_1 на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2019 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно можливо.
Відповідно до першого варіанту по приближеної до ідеальної частки співвласника з урахуванням порядку користування, що склався: у користування співвласника ОСОБА_1 з часткою 23/100 частині пропонується виділити:
- частина літ. А-1 1новоповерховий житловий будинок 1952 року побудови у складі узаконених груп приміщень:
- літ. Г-2 2 поверховий житловий будинок 1955/2019 року побудови у складі узаконених приміщень:
1-1 житлова площа 23,8 кв.м.; 1-2 коридор зі сходами площею 4,0 кв.м.; 1-3 кухня площею 8,2 кв.м.; 1-4 санвузол площею 4,7 кв.м.; 1-5 кладова площею 1,8 кв.м.; 1-6 житлова площею 23,8 кв.м.; 1-7 коридор зі сходами площею 5,8 кв.м.; 1-8 житлова площею 13,2 кв.м.; 1-9 підвал площею 5,8 кв.м.
Розділ горищного простору за наданим варіантом виділу частки спірного житлового будинку літ. А-1, виконується співвісне стінам, які розділяють будинок літ. А-1 на окремі частини, що забезпечує доступ кожного із співвласників до приналежної частини перекриття та покрівлі для можливості його обслуговування і ремонту.
Сума грошової компенсації за збільшення ідеальної частки у співвласника ОСОБА_1 , експертом не розраховується, у зв`язку з тим, що збільшення ідеальної частки виникло у результаті виділу в окрему адресу окремих співвласників домоволодіння, а також будівництвом житлового будинку літ. Г-2, який не є самовільно побудованим, перерахунок ідеальних часток у співвласників, які залишилися після виділу не виконувалось.
З огляду на висновок експерта, суд вважає, що наданий варіант поділу житлового будинку АДРЕСА_1 відповідає як порядку користування, що склався між співвласниками так й є максимально наближений до ідеальних часток.
Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням припинення права спільної часткової власності.
Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляв та таких вимог не заявляв і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виділ в натурі частини домоволодіння зі спільної часткової власності задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі 23/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з:
- літ. Г-2 2 поверховий житловий будинок 1955/2019 року побудови у складі узаконених приміщень:
1-1 житлова площа 23,8 кв.м.; 1-2 коридор зі сходами площею 4,0 кв.м.; 1-3 кухня площею 8,2 кв.м.; 1-4 санвузол площею 4,7 кв.м.; 1-5 кладова площею 1,8 кв.м.; 1-6 житлова площею 23,8 кв.м.; 1-7 коридор зі сходами площею 5,8 кв.м.; 1-8 житлова площею 13,2 кв.м.; 1-9 підвал площею 5,8 кв.м.
Надвірні узаконені господарські будови:
літ. Ж вбиральня 1978 року площею 1,0 кв.м.;
частина літ. К сарай 1971 року площею 7,7 кв.м.;
частина № 6 огорожа;
частина № І замощення;
частина № 1 ворота;
частина № 3 водяний басейн.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_6 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий.
Повний текст судового рішення складено «17» червня 2025.
Суддя Н.О. Рум`янцева