Справа № 196/272/25
№ провадження 2/196/242/2025
10 червня 2025 року с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді: Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання: Шевченко Т.І.,
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс",
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду с-ща Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач - ТОВ "Таліон Плюс" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.09.2024 р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем було укладено кредитний договір № 179554782 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 27 000.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності; перший транш за Договором в сумі 10 000.00 грн. надається позичальнику 03.09.2024 р.; другий та решта траншів надаються позичальником протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором.
22.10.2024 р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № МВ-ТП/5, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" передав ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників.
Відповідач не виконував умови кредитного договору належним чином, у зв`язку з чим сума заборгованості за кредитним договором № 179554782 від 03.09.2024 р. станом на дату звернення до суду становить 76 666.50 грн.
Проте, позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають стягненню, розмір штрафних санкцій позивач не включає до загального розрахунку заборгованості та просить стягнути частину заборгованості за кредитним договором № 179554782 в розмірі 63 166.50 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 27 000.00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 36 166.50 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5 000.00 грн., судовий збір.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.126).
Представник позивача - Дорошенко О.В. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги позивач підтримує, проти постановлення заочного рішенняне заперечує (а.с.142-143).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с. 132-133, 140-141, 147-148). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавав.
10 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 03.09.2024 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 179554782 /далі Договір/ у формі електронного документу з використанням електронного підпису, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у виді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 27 000.00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (п.2.1 Договору); кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 10 000.00 грн. 03.09.2024 р., другий та решта траншів надаються позичальником протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором (п.2.3-2.4 Договору); строк дисконтного періоду користування складає 17 днів від дати отримання позичальником першого траншу, загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2 Договору (п.3.1 Договору); для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 17 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1 275.00 грн. (п.3.3. Договору); кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5354-32хх-хххх-7967, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п.5.1 Договору); рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 20.09.2024, а саме протягом 17 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1 Договору); кінцева дата повернення кредиту - 03.10.2029 р. (п.7.3 Договору); базова процентна ставка складає 1.00 відсотків в день від суми залишку кредиту, що становить 365.00 грн. (п.8.3 Договору) (а.с. 13-35).
Договір кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р. був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «SVPQ».
Заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 03.09.2024 р., передбачена сума кредиту (кредитного ліміту) 27 000.00 грн., сума першого траншу 10 000.00 грн., початковий строк дисконтного періоду кредитування 17 днів; строк кредитування 1 826 днів; банківська картка НОМЕР_1 ; позичальник ОСОБА_1 (а.с.48).
Позивачем 03.09.2024 р. на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 було перераховано кошти в розмірі 10 000.00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "Профтгід" щодо здійснення переказу коштів, згідно якої в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023 р. було здійснено успішний переказ коштів на картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 в розмірі 10 000.00 грн. згідно Договору № 179554782 від 03.09.2024 р. (а.с.36), що також підтверджено довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №179554782/26022025/Є від 26.02.2025 (а.с.37).
Позивачем 07.09.2024 р. на картку відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_2 було перераховано кошти в розмірі 16 130.00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ "Профтгід" щодо здійснення переказу коштів, згідно якої в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06.09.2023 було здійснено успішний переказ коштів на картку ОСОБА_1 НОМЕР_2 в розмірі 16 130.00 грн. згідно Договору № 179554782 від 03.09.2024 р. (а.с.38), що також підтверджено довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №179554782/26022025/Є від 26.02.2025 (а.с.39).
Згідно платіжного доручення (заява) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача, 09.11.2024 р. на картку відповідача НОМЕР_2 перераховано кошти в розмірі 870.00 грн. (а.с.40), що підтверджено також довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" №179554782/26022025/Є від 26.02.2025 (а.с.41).
22.10.2024 р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №МВ-ТП/5, згідно п.2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.57-61).
Відповідно до п. 4.1 даного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги.
Згідно реєстру прав вимоги від 22.10.2024 р. до договору факторингу №МВ-ТП/5 від 22.10.2024 р., що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до відповідача в сумі 53 176.50 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 27 000.00 грн., заборгованість за відсотками 12 676.50 грн. , заборгованість по іншим нарахуванням - 13 500.00 грн. (а.с. 54-56).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №179554782 від 03.09.2024 р. за період з 03.09.2024 р. по 22.10.2024 р., вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 52 906.50 грн. (а.с.49-50).
З розрахунку заборгованості за кредитним договором №179554782 від 03.09.2024 р. за період з 03.09.2024 р. по 22.10.2024 р., вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 76 666.50 грн. з яких: 27 000.00 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту, 36 166.50 грн.- сума заборгованості за відсотками, 13 500.00 грн. - неустойка (а.с. 51-53).
Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc.
Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, договір кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договори між сторонами не були б укладені, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.
Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договору.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості в розмірі 63 166.50 грн., з яких заборгованість за кредитом 27 000.00 грн., заборгованість за процентами 36 166.50 грн. Розмір штрафних санкцій позивач не включає до загального розміру заборгованості.
Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни.
У свою чергу, відповідач будь-яких доказів на спростовування розрахунку заборгованості здійсненого позивачем, суду не надав.
Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За п. 11 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
У ч. 1 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.
Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в договір кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р. р., і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.94-101) підтверджує, що ТОВ "Таліон Плюс" за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.
Права вимоги за договором кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р., перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».
Всупереч умовам договору кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір кредитної лінії № 179554782 від 03.09.2024 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає таке.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000.00 грн. надано договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 р. (а.с.78-88); акт приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 р. відповідно до Договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року (а.с.89); платіжна інструкція кредитового переказу коштів №936 від 30.12.2024 р. на суму 5 000.00 грн. (а.с.90); копія ордеру на надання правничої допомоги адвокатом Колінько А.В. (а.с.77); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Колінько А.В. серія ЧН №000666 (а.с.76).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, зазначивши у поданій до суду заяві про розгляд справи без участі представника (а. с. 142-143), тому заявлена сума у 5 000 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 1159 від 21.02.2025 р. про сплату судового збору загальною сумою 3 028.00 грн. (а.с. 1).
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в повному розмірі, яка становить 3 028.00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 247, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" заборгованість за договором кредитної лінії №179554782 від 03.09.2024 р. в розмірі 63 166.50 грн., з яких 27 000.00 грн. - заборгованість по кредиту, 36 166.50 грн. - заборгованість по процентам, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028.00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000, 00 грн., а всього 68 194.50 грн. (шістдесят вісім тисяч сто дев`яносто чотири грн. 50 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.П. Бабічева