Справа № 466/2357/25
Провадження № 2/466/1740/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Комарницької В.-М.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

13.03.2025 ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.07.2016 року у цивільній справі №466/3806/16-ц на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 та визначити розмір аліментів в розмір 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач та відповідач перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.06.2016 року.

25 липня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу але не менше 30% встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач упродовж всіх років постійно своєчасно сплачував аліменти на утримання доньки, окрім цього під час спільних зустрічей купував їй усе необхідне, що донька бажала, надавав кошти на особисті потреби дитини.

15 серпня 2020 року позивач одружився з ОСОБА_6 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього батько позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особою похилого віку, а також інвалідом II групи та перебуває на утримані позивача тривалий період часу.

На даний час позивач офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, відтак не має можливості сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання доньки, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача скерував на адресу суду відзив, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог та просив в позові відмовити. Крім того зазначив, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, а також батька з інвалідністю не допускається без доведення погіршення майнового становища.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що у позивача в іншому шлюбі народилась дитина, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечив та зазначив, що доказів перебування на утриманні позивача батька з інвалідністю суду не надано, так само як не надано доказів погіршення матеріального становища відповідача, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21.06.2016 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Від спільного шлюбу з відповідачем у позивача є донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

25 липня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова з позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу але не менше 30% встановленого постановою Кабінету Міністрів України прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

15 серпня 2020 року позивач одружився з ОСОБА_6 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також суду надано копію пенсійного посвідчення батька позивача ОСОБА_8 та довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено в ході розгляду справи, - дитина, батьком якої значиться позивач, -проживає з матір`ю, що в свою чергу не заперечується сторонами.

Судом не приймаються до уваги твердження позивача про те, що він самостійно щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини, адже суду не було надано жодних доказів, які б стверджували вказане.

Жодного документального підтвердження про перерахування позивачем аліментів суду не надано.

Щодо наданого суду пенсійного посвідчення батька позивача ОСОБА_8 та довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, суд зазначає наступне.

Саме по собі пенсійне посвідчення, без будь-яких додаткових доказів, не підтверджує ані родинного зв`язку між позивачем та ОСОБА_8 , ані надання вказаній особі будь-якої фінансової підтримки. Так, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які могли б ідентифікувати ОСОБА_8 як батька позивача: жодних свідоцтв про народження, актових записів, витягів з ДРАЦС чи інших офіційних підтверджень подібного статусу суду не надано.

Також суду не надано жодних доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_8 на утриманні позивача. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду позивач перебуває на території Республіки Польща, тоді як ОСОБА_8 проживає в Україні. Відтак у суду наявний обґрунтований сумнів щодо можливості здійснення догляду за таким та його утримання.

Таким чином, суд вважає вказану аргументацію позивача такою, що спрямована на створення штучної картини обтяженого фінансового становища, що в свою чергу повністю спростовується відсутністю доказів.

Щодо зазначення позивачем як підстави для зменшення розміру аліментів - наявності в нього на утриманні ще однієї дитини, - суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Наявність на утриманні декількох дітей не може автоматично анульовувати обов`язки позивача перед однією з них. Аргументи позивача про зменшення аліментів у зв`язку з наявністю ще однієї дитини суд розцінює як намір ухилитися від базових обов`язків, а не про дійсну турботу про іншу дитину. Суд не може і не буде схвалювати поведінку, коли нові життєві обставини використовуються як інструмент для обмеження прав дитини на гідне утримання.

Суд вважає за необхідне окремо підкреслити, що матеріали справи не містять будь-яких належних чи допустимих доказів виконання рішення суду про стягнення з позивача аліментів. Жодних квитанцій, розписок, платіжних доручень чи іншим чином оформлених підтверджень сплати аліментів позивач не надав.

У цьому контексті будь-які спроби зменшити розмір аліментів виглядають не як вияв турботи про інших дітей, а як бажання мінімізувати власні витрати за рахунок інтересів дитини, що є неприпустимим.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, - зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження у нього ще однієї дитини в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. У такому разі платник аліментів зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва