Справа №155/675/25
Провадження №2/155/434/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

24 квітня 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

Позов мотивує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №119819, виданий Горохівською райдержадміністрацією 15 травня 2003 року; пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Світанок» село Жабче, Горохівського району, відповідно до майнового сертифіката ВЛ № 0219428; житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що знаходяться в АДРЕСА_1 ; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 036876, виданий Жабченською сільською радою 22 квітня 2002 року.

У жовтні 2009 року за попередньою усною домовленістю із сестрою ОСОБА_3 , досягли згоди про поділ спадкового майна, відповідно до якого він мав отримати житловий будинок та господарські будівлі та споруди, державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 036876, а відповідач - державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 119819 та пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Світанок».

Позивач зазначає, що 22 жовтня 2009 року у Жабченській сільській раді помилково підписав заяву про відмову від спадщини, при цьому секретарю пояснював яких домовленостей було досягнуто з відповідачем.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2010 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що в АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до зазначеного рішення являється єдиним спадкоємцем за законом, інші спадкоємці від спадкового майна відмовились.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, державний акт від 22 квітня 2002 року серії ІІ-ВЛ № 046876, вказану земельну ділянку поділено на три земельні ділянки з кадастровим номерами :01:001:2283, :01:001:2284, :01:001:2285. Житловим будинком користується вже близько п`ятнадцяти років, він розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:2284, земельні ділянки обробляє.

У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відмову від частки спадщини, позбавлений можливості оформити належним чином свої спадкові права в нотаріальному порядку, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом.

На підставі наведеного, з в рахуванням уточненої позовної заяви просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована в селі Жабче, яка призначена для ведення підсобного господарства площею 0,2300 га, кадастровий номер :01:001:2283, на земельну ділянку, що розташована в селі Жабче, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:2284, а також на земельну ділянку, що розташована у селі Жабче, призначена для ведення підсобного сільського господарства площею 0,3683 га, кадастровий номер :01:001:2285, як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 17 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Веремчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у ній, та просив їх задовольнити. Вказував, що його довіритель помилково підписав заяву про відмову від спадщини, фактично дана заява є документом про поділ спадкового майна. Крім того, факт прийняття ним спадщини підтверджується тією обставиною, що в заяві заначено лише частину спадкового майна, від якого він відмовляється, також рішенням суду було визнано за ним право власності на частину спадкового майна. Крім того, факт прийняття спадщини також стверджується довідкою Городищенської сільської ради, в якій зазначено, що позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно витягів із Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу: НВ-024, НВ-024, НВ-024, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, що розташована в селі Жабче Горохівського району Волинської області та призначена для ведення підсобного господарства площею 0,2300 га, кадастровий номер :01:001:2283, земельної ділянки, що розташована в селі Жабче Горохівського району Волинської області та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:2284, а також земельної ділянки, що розташована у селі Жабче та призначена для ведення підсобного сільського господарства площею 0,3683 га, кадастровий номер :01:001:2285, документом, що посвідчує право на вищезазначені земельні ділянки є державний акт від 22.04.2002 ІІ-ВЛ 036876 (а.с.14-45).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01 травня 2009 року Жабченською сільською радою Горохівського району Волинської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із довідки Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 03.08.2010 № 139 вбачається, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 у спадковому будинку разом з ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 , 1941 року народження, - дружина та ОСОБА_2 , 1969 року народження, - син.

З матеріалів спадкової справи № 532/2009, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 23 жовтня 2009 року звернулась ОСОБА_3 . Крім того, 23 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернувся із заявою, в якій відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України від належної частки у спадщині, а саме земельної ділянки площею 2,45 га розташованої на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №119819 та від пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Світанок» село Жабче Горохівського району відповідно до майнового сертифікату ВЛ № 0219428, виданого Жабченською сільською радою 03 січня 2003 року, відмовився на користь сестри ОСОБА_3 23 жовтня 2009 року. ОСОБА_5 звернулась із заявою в якій відмовилась від належної частки спадщини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та приватизованої земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ВЛ № 036876, виданого Жабченською сільською радою, на користь сина ОСОБА_2 , а також від земельної ділянки площею 2,45 га розташованої на території Жабченської сільської ради Горохівського району Волинської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №119819, виданого Горохівською райдержадміністрацією 15 травня 2003 року. Крім того, ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,45 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 №119819 та права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства Аграрно-наукової виробничої фірми ТзОВ «Надія», як правонаступника селянської спілки «Світанок» село Жабче Горохівського району відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай член колективного сільськогосподарського підприємства серії ВЛ № 0219428, виданого Жабченською сільською радою 03 січня 2003 року, на користь дочки ОСОБА_3 .

Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 лютого 2025 року №02-31/99, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою Волинської області ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не доведенням факту родинних відносин та відмовою від прийняття спадщини на користь сестри ОСОБА_3 (а.с.47).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Разом з тим, ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.6 ст.1273 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Частиною 3 ст. 1267 ЦК України передбачено, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування.

Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229 - 231, 233 ЦК.

Відповідно до підпункту 3.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Тобто, спадкоємець не має права прийняти спадщину у вигляді лише того майна, яке йому необхідне і відмовитись від іншого. Якщо спадкоємець подає заяву на будь яке майно, що входить до складу спадщини, то це означає, що він приймає спадкове майно в цілому, яким би воно не було і з чого б воно не складалось.

Відповідно до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, коли підписував заяву від 22 жовтня 2009 року про відмову від частини спадкового майна на користь відповідача, не мав наміру відмовитись від усього спадкового майна, яке залишилось після смерті батька, підписав вказану заяву, оскільки вважав, що дана заява є підтвердженням їх домовленості з сестрою щодо поділу спадкового майна між ними. Правових наслідків даної заяви не розумів і йому їх належно не роз`яснили, фактично підписав дану заяву помилково.

Згідно ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Статтею 229 ЦПК України, передбачені правові наслідки правочину який вчинено під приводом помилки.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Неналежний спосіб захисту означає, що обраний позивачем метод захисту порушеного права не відповідає вимогам закону або договору, або є неефективним для досягнення бажаного результату. Іншими словами, якщо суд вважає, що позивач обрав не той спосіб захисту, який передбачений законом або договором, або він не зможе відновити порушене право у позові має бути відмовлено.

На думку суду, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки, як вже зазначалось, зі змісту позову та пояснень представника позивача, позивач підписав заяву про відмову від частини спадкового майна помилково, однак, вимоги про визнання даної заяви недійсною не заявив.

Покликання представника на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25 серпня 2010 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, та яким встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, як на преюдиціальне підтвердження факту прийняття спадщини суд відхиляє.

Як вбачається зі змісту даного рішення, ним не досліджувалась заява ОСОБА_2 про відмову від спадкового майна від 22 жовтня 2009 року та не надана оцінка такій заяві.

Також, не є фактом підтвердження прийняття спадщини відомості про спільне проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки позивачем була подана окрема заява про відмову від спадкового майна, яка ним у порядку статті 1274 ЦК України не відкликана та не визнана судом недійсною.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 протягом строку, встановленого для її прийняття, заяву про відмову від прийняття спадщини не відкликав протягом цього строку та така відмова ОСОБА_2 від прийняття спадщини в порядку частини 5 статті 1274 ЦК України судом недійсною не визнавалась, а тому права на спадкування спірного майна не має. Поряд з цим, спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 прийняла відповідач ОСОБА_3 , яка має право на отримання свідоцтва про право на спадкове майно, в подальшому відчужити дане майно на користь позивача.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, як на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягають.

Судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 89, 200, ч.4 ст.206, 259, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 12161218, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справі:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Представник позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Дата складення повного тексту рішення 26 червня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана