Провадження 4-с/127/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката заявника Верещака В.М.,

адвоката стягувача Корченюка А.В.,

державного виконавця Дзюбенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Верещак Валерій Миколайович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , із скаргою на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича.

Скарга мотивована тим, що в проваджені Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 69351212 по виконанню дубліката виконавчого листа № 127/23683/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 01.07.2022 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу в сумі 1 419 078, 00 гривень на користь ОСОБА_3 . Постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2022 державний виконавець не надсилав ОСОБА_1 в порядку та строк передбаченому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає, що боржник є належним чином повідомленим про початок примусового виконання рішення суду, якщо постанова надіслана на адресу вказану в виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням в строк не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови. Заявник вважає, що виконавчий документ був пред`явлений поза трирічним строком встановленим ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Строк пред`явлення виконавчого документа сплинув 15.03.2020. Переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відбувається лише у випадку, якщо виконавець відкрив виконавче провадження на підставі заяви про пред`явлення цього виконавчого документа до виконання. В матеріалах виконавчого провадження є роздруківка повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання від 04.06.2019 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». На думку заявника дана обставина не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання. У зв`язку із цим Антонець В.П. вважає постанову про відкриття виконавчого провадження № 69351212 від 07.07.2022 незаконною і винесену державним виконавцем з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищевикладене й стало підставою для звернення заявника до суду із вимогами про визнання незаконною постанови державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Сергія Миколайовича від 07.07.2022 про відкриття виконавчого провадження № 69351212 та її скасування.

Ухвалою суду від 07.05.2025 вищевказану скаргу було прийнято до розгляду, призначено судове засідання, запропоновано державному виконавцю та стягувачу надати суду письмові пояснення чи заперечення на скаргу і докази у строк встановлений судом, а також витребувано з Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для огляду та дослідження в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 69351212.

13.05.2025 на адресу суду від адвоката стягувача надійшли письмові пояснення на скаргу (заперечення). Так, адвокат стягувача зазначив, що ОСОБА_3 звертався із заявами про примусове виконання рішення суду від 14.02.2017 по справі № 127/23683/16-ц в межах встановленого законодавством строку, однак при оформленні виконавчих листів було допущено помилку, що унеможливило подальше виконання рішення, відтак постанови про відкриття провадження винесені не були. На підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022, яка набрала законної сили 21.06.2022 на підставі постанови Вінницького апеляційного суду, було виправлено помилку у виконавчих листах і видано їх дублікати. Питання поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання не вирішувалось у зв`язку із тим, що на момент розгляду заяви ОСОБА_3 про виправлення помилки у виконавчих листах і видачу їх дублікатів, такі строки пропущені не були. Після отримання 01.07.2022 дублікатів виконавчих листів стягувач одразу пред`явив їх на виконання до ДВС. Також адвокат стягувача послався на положення п. 102 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Адвокат стягувача просив залишити скаргу без задоволення.

Від державного виконавця письмові пояснення на скаргу та/або докази на адресу суду не надходили.

Ухвалою суду від 19.05.2025 до Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за неповідомлення суду про неможливість подати докази витребувані ухвалою суду від 07.05.2025 і неподання таких доказів без поважних причин застосовано заходи процесуального примусу у виді штрафу, а також повторно зобов`язано виконати ухвалу суду від 07.05.2025 до 30.05.2025 або ж безпосередньо в судовому засіданні 09.06.2025.

21.05.2025 на виконання вищевказаного судового рішення від Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на адресу суду надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою суду від 09.06.2025 було скасовано ухвалу суду від 19.05.2025.

Також, ухвалою суду від 09.06.2025 було визнано причини пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця під час виконання судового рішення від 14.02.2017 поважними і поновлено заявнику/боржнику пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця.

У судовому засіданні заявник/боржник та його адвокат скаргу підтримали і просили задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у ній. Адвокат стягувача, в свою чергу, вказав, що оскаржувані боржником дії державного виконавця є правомірними і просив суд відмовити в задоволенні скарги, аргументуючи мотивами, викладеними ним у письмових запереченнях.

Державний виконавець Дзюбенко Сергій Миколайович в засіданні зазначив, що виконавче провадження № 69351212 було відкрите ним з урахуванням переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання внаслідок його повернення 04.06.2019 без прийняття до виконання. Також державний виконавець повідомив, що оскаржувана постанова направлялась ним боржнику, однак доказів такого надати він не може. На думку державного виконавця оскаржувані боржником його дії є правомірними.

Заслухавши пояснення заявника/боржника, його адвоката, адвоката стягувача та державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4471 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 14.02.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі № 127/23683/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми основного боргу в розмірі 1 304 070, 00 гривень, що еквівалентно 51 000, 00 доларів США, а також 3 % річних в сумі 115 008, 00 гривень. Крім того з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рівних частках з кожного стягнуто судовий збір в сумі 3 748, 16 гривень.

14.03.2017 за вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили 25.02.2017, Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчі листи.

04.05.2022 судом постановлено ухвалу про виправлення помилки у вищевказаних виконавчих листах і видачу дублікатів цих виконавчих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2022 судом було видано дублікат виконавчого листа за вищевказаним судовим рішенням, зокрема щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1

07.07.2022 державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенком С.М. було відкрито виконавче провадження № 69351212 про примусове виконання вищевказаного дубліката виконавчого документа, про що винесено відповідну постанову.

Винесення державним виконавцем вищевказаної постанови та саму постанову заявник/боржник вважає незаконними, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення якого до виконання сплинув.

Судом прийнято до уваги, що у відповідності зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Так, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , виданий 14.03.2017 і, відповідно, його дублікат, виданий 01.07.2022, міг бути пред`явлений стягувачем до виконання до 25.02.2020.

Судом встановлено пред`явлення стягувачем вищевказаного виконавчого документа до виконання до Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГУЮ у Вінницькій області, який 04.06.2019 було повернуто державним виконавцем без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 23зв.)

Приписи щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання наведені у ч. 4 і ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Так, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачеві визначені у ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

У відповідності до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній до 05.08.2021, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній з 05.08.2021).

Суд не погоджується із доводами адвоката стягувача і державного виконавця, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було перервано його пред`явленням у 2019 році, виходячи з наступного.

Суд зауважує, що з огляду на наведені приписи саме у випадках, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документа стягувачеві, застосовні приписи статті 12 цього Закону щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, у даній справі виконавчий документ було повернуто без прийняття його до виконання.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання визначені у ч. 4 ст. 4 та у ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як встановлено судом, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було повернуто державним виконавцем 04.06.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з цим приписом державний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 по справі № 201/13239/15-ц звернула увагу на те, що приписи законодавства для ефективності їхнього застосування слід тлумачити з урахуванням вимоги розумності (розсудливості). У випадку повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання можливість переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначеній вимозі не відповідає. Вочевидь, нерозумно застосовувати інститут переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, коли виконавчий документ був повернутий стягувачеві без прийняття до виконання, зокрема, через пропуск встановленого законом строку пред`явлення цього документа до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»), коли виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» (п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»); коли його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, приписи ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання не передбачають можливості застосування приписів статті 12 цього Закону стосовно переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, повернення 04.06.2019 вищевказаного виконавчого документа без прийняття його державним виконавцем до виконання з підстав, визначених п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», не переривало строк пред`явлення такого документа до виконання.

Вищевказане узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 по справі № 201/13239/15-ц.

В ході розгляду скарги судом не встановлено будь-яких інших обставин, які б вказували на переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що на час звернення стягувача до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, наслідком чого стало винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, строк пред`явлення його до виконання сплинув 25.02.2020.

Зважаючи на доводи адвоката стягувача суд зауважує, що дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Суду не надано належних доказів того, що стягувач звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і такий строк, відповідно, було поновлено.

Враховуючи наведене й підстави для застосування п. 102 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на які вказує адвокат стягувача (визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану), були відсутні, адже строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув до настання передбаченої даним положенням події.

Отже, станом на час відкриття виконавчого провадження № 69351212, постанова про що є предметом оскарження, у державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (наразі Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) Дзюбенка Сергія Миколайовича були відсутні правові підстави для його відкриття.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» діяльність, зокрема органів державної виконавчої служби, повинна здійснюватись з дотриманням принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; обов`язковості виконання рішень; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Державний виконавець повинен здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Вищевказане положення узгоджується із ст. 2 та ч. 1 і ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, заслухавши пояснення заявника/боржника, його адвоката, адвоката стягувача та державного виконавця, дослідивши письмові пояснення сторін виконавчого провадження та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що державний виконавець Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (наразі Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) Дзюбенко Сергій Миколайович діяв неправомірно, скарга ОСОБА_1 на його дії є обґрунтованою.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене суд визнає неправомірними дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка Сергія Миколайовича щодо винесення 07.07.2022 постанови про відкриття виконавчого провадження № 69351212 і скасовує дану постанову.

Про виконання даної ухвали суду Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) має повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання, відповідно до ч. 1 ст. 453 ЦПК України.

Доказів понесення судових витрат у зв`язку з розглядом цієї скарги суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 18, 76-82, 89, 229, 258-261, 263, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка Сергія Миколайовича щодо винесення 07.07.2022 постанови про відкриття виконавчого провадження № 69351212.

Скасувати постанову державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) Дзюбенка Сергія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 69351212.

Про виконання даної ухвали Третій відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити Вінницький міський суд Вінницької області та заявника ОСОБА_1 не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду складена 12.06.2025.

Суддя