Справа № 314/886/23
Провадження № 2/314/37/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю прокурора Ігнатченко Ю.О.,

представника позивача Сашкова М.В.,

представника відповідача Батій Т.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/886/23 за позовом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року перший заступник керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Запорізькою окружною прокуратурою встановлено порушення інтересів держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, як органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Встановлено, що 23.10.2017 на підставі рішення двадцять дев`ятої (позачергової) сесії п`ятого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.03.2013 № 18 ОСОБА_3 зареєстрував за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2017 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 набула ОСОБА_1 .

Запорізька окружна прокуратура стверджує, що земельна ділянка з кадастровим номером :15:001:0007 підлягає витребуванню від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Положеннями п. 6 абз. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Так, рішенням третьої (позачергової) сесії шостого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 28.12.2010 № 11-10 ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 0,8787 га із земель сільськогосподарського призначення у АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, зобов`язано ОСОБА_3 в річний термін виготовити проект відведення земельної ділянки.

Проте за інформацією Михайлівської сільської ради від 16.01.2023 № 64/02-01-46 рішення щодо продовження терміну виготовлення проекту чи відміни зазначеного рішення та рішення про присвоєння адреси земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0007 сільською радою не приймались.

Крім того, Михайлівською сільською радою у листі від 07.11.2022 № 02-01-46/2024 повідомлено, що рішення Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області п`ятого скликання двадцять дев`ятої (позачергової) сесії від 08.03.2013 № 18 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» не існує.

Зокрема, зазначено, що депутати Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області п`ятого скликання були обрані та працювали в період з квітня 2006 року по листопад 2010 року, сільським головою на той час був ОСОБА_4 . Двадцять дев`ята сесія п`ятого скликання Михайлівської сільської ради проводилась 11.09.2009, в порядку денному та протоколі двадцять дев`ятої сесії п`ятого скликання рішення від 11.09.2009 № 18 «Про відведення земельної ділянки для будівництва фельдшерсько-акушерського пункту згідно інвестиційного проекту».

В період з листопада 2010 року по листопад 2015 року були обрані депутати Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області шостого скликання і двадцять дев`ята (позачергова) сесія шостого скликання проводилась 07.05.2013. В порядку денному цієї сесії значиться всього п`ять питань і було прийнято всього п`ять рішень (з № 1 по № 5), серед яких рішення «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» не було.

У листі від 22.11.2022 № 07-05/78-П/07-02 архівний відділ Запорізької районної державної адміністрації вказує, що рішення Михайлівської сільської ради від 08.03.2013 № 18 в документах Михайлівської сільської ради за 2013 рік не значиться.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.11.2022 № 10-8-0.37.1-3086/2-22 повідомлено, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель не обліковується та не зберігається документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :15:001:0007.

Опрацюванням відомостей Державного земельного кадастру встановлено, що існує поземна книга щодо вказаної земельної ділянки, розробником документації із землеустрою зазначено ФОП ОСОБА_5 . Проте за інформацією ФОП ОСОБА_5 від 15.02.2023 № б/н ним не розроблялась документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0007.

Таким чином, ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 на підставі рішення, що не приймалось Михайлівською сільською радою, отже, з власності держави незаконно і безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007.

Земельна ділянка площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 вибула з державної власності внаслідок державної реєстрації вказаної земельної ділянки на підставі рішення Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яке фактично нею не приймалось, тобто, така земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Після державної реєстрації оспорюваної земельної ділянки за ОСОБА_2 , в подальшому ця земельна ділянка була продана на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2017 ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 придбала вказану земельну ділянку площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 в особи, яка не мала права її відчужувати.

Позивач стверджує, що на теперішній час земельна ділянка площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 має належати до земель комунальної власності.

Прокурор обґрунтовує звернення до суду в інтересах держави тим, що Михайлівська сільська рада, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, є одночасно органом, що має повноваження на вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, а також має повноваження контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Разом з тим, Михайлівською сільською радою будь-яких заходів щодо поновлення порушених інтересів держави не вживалось та вживатись не планується. Вказане свідчить, що Михайлівська сільська рада захист інтересів держави не здійснює.

На підставі викладеного прокурор просить витребувати у ОСОБА_1 на користь Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 23160466), а також стягнути з останньої судові витрати.

Ухвалою суду від 15.03.2023справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Крім того, ухвалою суду від 15.03.2023 задоволено заяву першого заступника керівника Запорізького окружної прокуратури Запорізької області про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 23160466).

06.07.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Батій Т.М. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копій Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічного паспорту на виробничу будівлю, викопіровки, а також довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 01.03.2013 №386/01-48.

Ухвалою суду від 06.07.2023 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано відприватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. належним чином завірених копій нотаріальної справи за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 02.11.2017 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М, зареєстрованим в реєстрі за № 825.

25.07.2023 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М. надійшла належним чином засвідчена копія нотаріальної справи за договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 02.11.2017 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М, зареєстрованим в реєстрі за № 825.

Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12.02.2024 задоволено клопотання представника Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області адвоката Сашкова М.В., постановлено повернутися на стадію підготовчого провадження у цивільній справі № 314/886/23 за позовом першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки. Цією ж ухвалою витребувано від Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію актового запису про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Вільнянського району Запорізької області. Також цією ухвалою витребувано від Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , а також, за наявності, фотокопію спадкової справи.

21.02.2024 на адресу суду від Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія актового запису № 804 про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 07.12.2020 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

06.03.2024 на адресу суду від Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов лист, згідно з яким після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкова справа Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області не заводилась. Також надано інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75997664 від 27.02.2024, з якої вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 62/2021, місце заведення: Запорізька область, Запорізький район, приватний нотаріус Кравченко О.М.

Ухвалою суду від 26.03.2024 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. фотокопію спадкової справи № 62/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.05.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. надійшла відповідь, згідно з якою копія спадкової справи № 62/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вже була надана для ознайомлення до Вільнянського районного суду Запорізької області 03.04.2024 на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.03.2024 у справі № 314/2774/23.

Листом від 08.05.2024 Вільнянський районний суд Запорізької області повідомив приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. про необхідність виконання вимог ухвали суду від 26.03.2024 у справі № 314/886/23 про витребування від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. фотокопії спадкової справи № 62/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , роз`янивши положення ст. 258 ЦПК України щодо видів судових рішень, за невиконання яких встановлена кримінальна відповідальність, передбачена ст. 382 КК України.

14.05.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. надійшла фотокопія спадкової справи № 62/2021, заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 04.06.2024 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено спадкоємця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 30.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи адвоката Лишенка С.С. про витребування від ФОП ОСОБА_5 копій документів, на підставі яких розроблялась документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0007, а також про витребування від Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області копій документів, на підставі яких зареєстровано та надано кадастровий номер спірній земельній ділянці, а в подальшому здійснено реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007.

Ухвалою суду від 30.10.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області адвокат Сашков М.В. зазначив, що не може підтвердити або спростувати факт винесення Михайлівською сільською радою Вільнянського районй Запорізької області рішення від 08.03.2013 № 18, погоджується з доводами прокурора про порушення порядку приватизації земельної ділянки. Разом з тим, вважає, що прокурором невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки, як встановлено матеріалами справи, на спірній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майно, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а наразі на праві власності належать ОСОБА_1 . Таким чином, Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, у разі задоволення позову прокурора та витребування земельної ділянки на її користь, не матиме можливості в силу вимог ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України розпорядитися спірною земельною ділянкою, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, які належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а наразі ОСОБА_1 .

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що прокурор не може витребувати земельну ділянку у ОСОБА_1 через те, що вона є добросовісним набувачем. Крім того, на думку представника відповідача, прокурором невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки не ставиться питання про скасування приватизації спірної земельної ділянки та зобов`язання відповідача провести процедуру приватизації спірної земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства. На обґрунтування чого зазначила, що прокурором не враховано той факт, що на спірній земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, які на теперішній час перебувають у власності відповідача ОСОБА_1 , таким чином, у разі задоволення позову та витребування спірної земельної ділянки на користь Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, остання фактично не зможе ні продати спірну земельну ділянку, ні передати її в оренду, тобто обраний прокурором спосіб захисту не відповідає критеріям належності та ефективності, отже, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи адвокат Лишенко С.С. у судове засідання не з`явився, третя особа ОСОБА_2 та його представник про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв, відзив на позов на адресу суду подано не було.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

23.10.2017 на підставі рішення двадцять дев`ятої (позачергової) сесії п`ятого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.03.2013 № 18 ОСОБА_3 зареєстрував за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 23003499), про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 150-151).

02.11.2017 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., зареєстрований в реєстрі за № 825, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 138-141).

На підставі вказаного договору 02.11.2017 за № 23160466 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215).

Таким чином, на теперішній час відповідач ОСОБА_1 є власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0007, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319511843 від 03.01.2023 (т. 1 а.с. 23-26).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави.

Частиною 4 статті 11 ЦК України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Положеннями п. 6 абз. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Зі змісту ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність визначається в якості обов`язкової передумови для подальшого отримання набуття права власності на земельну ділянку.

Статтею 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який передбачає подання клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, розгляд такого клопотання, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо приватизації земель та прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За положеннями ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , було рішення двадцять дев`ятої (позачергової) сесії п`ятого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.03.2013 № 18 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» (т. 1 а.с. 27).

Разом з тим, листом від 07.11.2022 № 02-01-46/2024 (т. 1 а.с. 33) Михайлівською сільською радою повідомлено, що рішення Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області п`ятого скликання двадцять дев`ятої (позачергової) сесії від 08.03.2013 № 18 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» не існує.

Зокрема, у цьому листі зазначено, що депутати Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області п`ятого скликання були обрані та працювали в період з квітня 2006 року по листопад 2010 року, сільським головою на той час був ОСОБА_4 . Двадцять дев`ята сесія п`ятого скликання Михайлівської сільської ради проводилась 11.09.2009, в порядку денному та протоколі двадцять дев`ятої сесії п`ятого скликання рішення від 11.09.2009 № 18 «Про відведення земельної ділянки для будівництва фельдшерсько-акушерського пункту згідно інвестиційного проекту».

В період з листопада 2010 року по листопад 2015 року були обрані депутати Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області шостого скликання і двадцять дев`ята (позачергова) сесія шостого скликання проводилась 07.05.2013. В порядку денному цієї сесії значиться всього п`ять питань і було прийнято всього п`ять рішень (з № 1 по № 5), серед яких рішення «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» не було.

У листі від 22.11.2022 № 07-05/78-П/07-02 архівний відділ Запорізької районної державної адміністрації вказує, що рішення Михайлівської сільської ради від 08.03.2013 № 18 в документах Михайлівської сільської ради за 2013 рік не значиться (т. 1 а.с. 34).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.11.2022 № 10-8-0.37.1-3086/2-22 повідомлено, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель не обліковується та не зберігається документація із землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :15:001:0007 (т. 1 а.с. 35).

За інформацією ФОП ОСОБА_5 від 15.02.2023 № б/н ним не розроблялась документація із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером :15:001:0007 (т. 1 а.с. 36).

Так, рішенням третьої (позачергової) сесії шостого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 28.12.2010 № 11-10 ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для передачі у власність площею 0,8787 га із земель сільськогосподарського призначення у АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства, зобов`язано ОСОБА_3 в річний термін виготовити проект відведення земельної ділянки (т. 1 а.с. 32).

Згідно з інформацією Михайлівської сільської ради від 16.01.2023 № 64/02-01-46 (т. 1 а.с. 31) рішення щодо продовження терміну виготовлення проекту чи відміни зазначеного рішення та рішення про присвоєння адреси земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0007 сільською радою не приймались.

Таким чином, ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 на підставі рішення, що не приймалось Михайлівською сільською радою, за відсутності проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його погодження з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а саме Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, отже, земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 вибула з комунальної власності територіальної громади в порушення вимог ст.ст. 116, 118, 186-1 Земельного кодексу України, тобто з порушенням процедури, визначеної ст. 118 Земельного кодексу України, щодо передачі земельних ділянок у власність громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом.

Правовою підставою для державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007, площею 0,8787 га, було рішення двадцять дев`ятої (позачергової) сесії п`ятого скликання Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 08.03.2013 № 18 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки по передачі у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства».

Оскільки Михайлівською сільською радою спростовано факт видачі ОСОБА_3 рішення від 08.03.2013 № 18 щодо надання йому земельної ділянки, воно не може вважатися підставою для набуття права власності особою на спірну земельну ділянку та не породжує відповідних правових наслідків.

Таким чином, з власності держави незаконно і безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України, вибула земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:002:0105.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути визнання правочину недійсним або інший спосіб, встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадку (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється, зокрема, шляхом застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Як вже було зазначено вище, земельна ділянка площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 вибула з власності Михайлівської територіальної громади внаслідок державної реєстрації вказаної земельної ділянки на підставі рішення Михайлівської сільської ради, яке фактично нею не приймалось, тобто, така земельна ділянка вибула з володіння власника поза його волею.

Після державної реєстрації оспорюваної земельної ділянки за ОСОБА_3 , у подальшому ця земельна ділянка була продана на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.11.2017 ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 придбала вказану земельну ділянку площею 0,8787 га з кадастровим номером :15:001:0007 в особи, яка не мала права її відчужувати.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Незаконність дій осіб при набутті права власності на земельну ділянку не може розцінюватися як воля власника спірного нерухомого майна на вибуття майна з його володіння.

Тобто, воля органів державної влади або місцевого самоврядування як власника земель може виражатися лише в таких діях, які відповідають вимогам законодавства, інтересам держави і суспільства.

Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

У постанові КГС Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1607/17 висловлена позиція, згідно з якою належність способу захисту означає, що він має відповідати змісту порушеного права, способу (характеру) правопорушення, має враховувати наслідки, які спричинило правопорушення, а також відповідати правовій меті, до якої прагне суб`єкт захисту.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, застосування ефективного способу захисту приводить до реального поновлення порушеного права (забезпечує припинення його невизнання чи оспорювання) або припиняє неможливість задоволення інтересу. Ефективний спосіб захисту спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів настільки, наскільки це можливо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст. 387, 388 ЦК України, є неефективними.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208 цс18), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Набуття особою права володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі 359/3373/16-ц).

Отже, зважаючи на положення ч. 2 ст. 16, ст. 387, ст. 388 ЦК України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, висновки Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту має бути саме є витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу і на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, на земельній ділянці площею 8653 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , розташовуються об`єкти нерухомого майна, а саме: гараж літ. Б площею 110,8 кв.м, мехмайстерня літ. В площею 488,4 кв.м та адмінбудівля літ. В1 площею 81,7 кв.м, навіс літ. Б1, паркани № 4, 5, ворота № 6, 7, а також самочинно побудовані прибудова літ. в площею 24,1 кв.м, склад літ. Е, склад літ. Ж, вбиральня літ. Л, склад літ. Н, навіс літ. М (т. 1 а.с. 121-126).

Згідно інформації, яка міститься у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 28204499 від 01.12.2010 (т. 1 а.с. 122-123), а також довідці виконавчого комітету Михайлівської сільської ради від 01.03.2013 № 386/01-47 (т. 1 а.с. 126), вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності, відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.02.2007 у справі № 2-451-07, належить: пункт технічного обслуговування інв. № 81, гараж для тракторів бригади № НОМЕР_1 інв. № 115, мехмайстерня бригади № НОМЕР_1 інв. № 816, гараж для 3-х тракторів інв. № 1123, за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому за матеріалами технічної інвентаризації пункт технічного обслуговування інв. № 81 знесено.

Право власності ОСОБА_3 на вищевказані об`єкти нерухомого майна 02.06.2017 зареєстроване також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 20792839), про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 102369140 від 02.11.2017 (т. 1 а.с. 159-162).

Таким чином, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці перебувають об`єкти нерухомого майна, які на праві приватної власності належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Як зазначила представник відповідача у судовому засіданні наразі власником вищевказаних об`єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці є відповідач ОСОБА_1 , проте документального підтвердження цього суду надано не було. Однак, у п. 25 договору купівлі-продажуземельної ділянки, укладеного 02.11.2017 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М, зареєстрованого в реєстрі за № 825, міститься посилання про те, що одночасно з укладенням цього договору, посвідчено договір купівлі-продажу пункту технічного обслуговування інв. № 81, гаражу для тракторів бригади № НОМЕР_1 інв. № 115, мехмайстерні бригади № НОМЕР_1 інв. № 816, гаражу для 3-х тракторів інв. № 1123, розташованих за цією адресою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19) наголошено, що Велика Палата Верхоного Суду вже взвертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на землі слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

За приписами ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис), окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах). Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на цих земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Таким чином, Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, у разі витребування земельної ділянки на її користь, фактично не матиме можливості в силу вимог ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України розпорядитися спірною земельною ділянкою.

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує, що предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, ««East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини, оскільки таке, хоча і відповідає критерію законності, однак, на думку суду, не відповідає критеріям пропорційності та виправданості, тобто воно фактично не призведе до задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, отже, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

За положеннями ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, у зв`язку з ухваленням рішення про повну відмову у задоволенні позову прокурора, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 15.03.2023, якою накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 23160466).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 158, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.03.2023 на земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0007 площею 0,8787 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215, номер запису про право власності 23160466).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 10.04.2025.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

10.04.2025