П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Київ

Справа №761/7977/23

Провадження: № 22-ц/824/9891/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ярового Ярослава Валерійовича в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Волошина В. О.,

за заявою Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

У лютому 2023 року заявник, Державна казначейська служба України, звернулося до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення у справі, яка обґрунтована тим, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року, яка набрала законної сили, видано виконавчий лист, який було подано стягувачем на виконання до заявника (ГУ ДКСУ). Однак, на переконання заявника, дотриматись визначеного судовому рішенні порядку виконання рішення не можливо з наступних правових підстав.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) має організаційно-правову форму «орган місцевого самоврядування».

З урахуванням загальних принципів відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією чи бездіяльністю державного органу, законодавством регламентовано механізм відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, в тому числі, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відтак і їх структурними підрозділами та посадовими особами під час здійснення своїх повноважень, а саме: шляхом безспірного списання відповідним територіальним органом Державної казначейської служби України коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Отже, відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди, яка була завдана протиправними діями відповідача - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), на думку заявника, підлягає за рахунок бюджету міста Києва, а не за рахунок Державного бюджету України.

У разі встановлення судом способу та порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з бюджету міста Києва на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, заявник матиме змогу забезпечити належне виконання судового рішення.

У зв`язку з чим, Казначейство просило суд змінити спосіб та порядок виконання постанови Київського апеляційного суду від 30.07.2024 року у справі № 761/7977/23, та визначити «Стягнути з бюджету м. Києва на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1 555,40 грн та моральної шкоди - 3 000 грн».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року заяву Головного управління Державної казначейської служби України залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах Головного управління Державної казначейської служби Україниу м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду просив скасувати та постановити нову про задоволення заяви ГУ ДКСУ.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд не врахував, що бюджетне законодавство передбачає відшкодування шкоди з державного та місцевого бюджету залежно від того, ким заподіяно шкоду, що узгоджується також із положеннями статей 1173, 1174 ЦК України.

Оскільки Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) має організаційно-правову форму «орган місцевого самоврядування», слід керуватися також Законом України «Про місцеве самоврядування», відповідно до якого, шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Зміст судового рішення, на підставі якого видано виконавчі листи, вказує на те, що шкода ОСОБА_1 завдана протиправними діями саме Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відтак, Головне управління Казначейства не порушувало прав позивачки, діє виключно в передбачений законом спосіб, в межах своїх повноважень та у визначені строки. З метою недопущення бездіяльності та порушення законодавства Головне управління Казначейства і звернулось до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

Суд у своїй ухвалі вказує, що при вирішенні питання про встановлення нового способу виконання необхідно з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення раніше встановленим способом. В той же час, судом не досліджено та не враховано механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, який визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок № 845), а саме, звертає увагу на те, що Порядок № 845 розмежовує стягнення коштів відповідного бюджету залежно від органу, який завдав шкоду, що також впливає на те який орган повинен виконувати судове рішення - Казначейство чи орган Казначейства.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник Головного управління Державної казначейської служби УкраїниНерода В. В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Адвокат Ряполова-Радченко А. О. в інтересах ОСОБА_1 просила здійснювати судовий розгляд без участі позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1555,40 коп; моральної шкоди - 3000 грн, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011року, з подальшими змінами.

В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 липня 2024 року, яка набрала законної сили, було вирішено змінити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року, виклавши абзац другій у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1555,40 грн; моральної шкоди - 3000,0 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін.

На підставі вказаного судового рішення, Шевченківським районним судом м. Києва видано стягувачу відповідний виконавчий лист.

Обґрунтовуючи свою вимогу щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду, заявник вказував, що визначений у виконавчому листі боржник, Державний бюджет України не є належним боржником, за кошти якого, відповідно до Бюджетного кодексу України та Порядку № 845, має бути виконано рішення суду про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій органу місцевого самоврядування, оскільки згідно з Бюджетним кодексом України, в таких випадках кошти стягуються з місцевих бюджетів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований заявником спосіб виконання судового рішення за своєю правовою природою є фактичною зміною змісту резолютивної частини вказаних судових рішень, що не є зміною способу виконання рішення у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, при вирішенні питання про встановлення нового способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення раніше встановленим способом.

Задоволення відповідної заяви є можливим лише у виняткових випадках, які суд визначає,виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення.

Аналогічні правові висновки,викладені в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі №693/426/17 (провадження №61-6283св19).

У постанові Верховного Суду від 4 травня 2020 року в справі №2-1927/11 (провадження №61-48245св18) викладено правовий висновок, згідно якого спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. Отже, процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду не передбачає зміну рішення суду по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення суду. Тобто, слід розрізняти способи захисту цивільного права, передбачені статтею 16 ЦК України, та способи і порядок виконання рішення суду, що суди й здійснили.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 35 Порядку № 845 безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним особам, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба.

В той же час, відповідно до пункту 41 Порядку № 845 безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним особам, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, здійснює орган Казначейства, тобто, Головне управління Казначейства.

Порядок № 845 розмежовує стягнення коштів відповідного бюджету залежно від органу, який завдав шкоду, що також впливає на те який орган повинен виконувати судове рішення - Казначейство чи орган Казначейства.

Порядком № 845 також встановлено, що боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Також, безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Тобто, законодавець не відносить місцевий чи державний бюджет до категорії «боржників», але визначає безспірне списання коштів як спосіб виконання рішення.

З урахуванням загальних принципів відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією чи бездіяльністю державного органу, законодавством регламентовано механізмом відшкодуванням шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, в тому числі, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відтак і їх структурними підрозділами та посадовими особами під час здійснення своїх повноважень, а саме шляхом безспірного списання відповідним територіальним органом Казначейства коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2023 по справі № 910/16226/21.

Як убачається з матеріалів справи, шкода ОСОБА_1 завдана внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій органу місцевого самоврядування, яким є Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В свою чергу, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який є боржником у виконавчому провадженні, утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва.

Отже, Департамент транспортної інфраструктури, як структурний підрозділ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належить до системи місцевого самоврядування у місті Києві, тому матеріальна шкода, яка була завдана позивачу внаслідок протиправних дій відповідача, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджету міста Києва, розпорядником якого у спірних правовідносинах є Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві.

Відповідно до вимог процесуального законодавства у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

При цьому необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №910/23967/16.

Суд першої інстанції вказаного не урахував, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що вимога Головного управління Державної казначейської служби України щодо визначення боржником за виконавчим листом Бюджет міста Києва задоволенню не підлягає, оскільки є фактично вимогою про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ярового Ярослава Валерійовича в інтересах Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Змінити порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2023 року у справі №761/7977/23.

Стягнути з бюджету м. Києва на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 555 грн 40 коп та моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 червня 2025 року

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура