Справа № 930/2279/24
Провадження №2/930/91/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.

за участі секретаря судового засідання Поліщук Р.В.

представника позивачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Райгородської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Райгородської сільської ради, про встановлення факту та визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів- ОСОБА_4 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 13 березня 2018 року складено відповідний актовий запис №2726.

Як спадкоємці першої черги за законом позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

16 січня 2019 року державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михайльова Л.І. видала на ім`я позивачів свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру під АДРЕСА_1 (спадкова справа №30г/2019, зареєстровано в реєстрі за №1-15).

У свою чергу, померлий батько ОСОБА_4 фактично прийняв спадок після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_5 (актовий запис про смерть №19 від 26.07.2004, складений виконкомом Свердловської (на теперешній час Красносільської) сільської ради Комінтернівського (Одеського) району, як єдиний спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини у відповідності до приписів статті 1268 Цивільного кодексу України. Інших спакоємців у ОСОБА_5 не було.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_5 складається з земельної ділянки загальною площею 2,5118 з кадастровим номером :02:001:0285 для ведення особистого селянського господарства на території Ометинської сільської ради Немирівського району Вінницької області, яка належала покійній на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВН №153344.

У свою чергу, позивачі звернулися до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0285 на території Ометинецької сільської ради Немирівсського району Вінницької області.

26 липня 2024 року постановою державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори позивачам ОСОБА_6 та Сімавіній відмовлено у вчиненні нотаріальної дії-видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0285 на території Ометинецької сільської ради.

Позивачі вважають, що вони є спадкоємцями після смерті батька в порядку спадкової трансмісії, оскільки батько, хоча і був зареєстрований у АДРЕСА_2 , проте фактично проживав у АДРЕСА_3 , де проживала його сестра- ОСОБА_5 , а тому фактично прийняв спадщину її смерті.

Враховуючи, що на даний час у позивачів існують перешкоди в оформленні спадщини, просять встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 з рідною сестрою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку загальною площею 2,5118 га з кадастровим номером :02:001:0285 для ведення особистого селянського господарства на території Ометинецької сільської ради.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.11.2024 року задоволено клопотання представника позивачів, витребувано у Малиновської державної нотаріальної контори м. Одеса належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №30г/2019 до майна померлого ОСОБА_4 .

24.12.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні передставник позивачів ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник Райгородської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечував.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 був зареєстрований з 23.09.1970року

Згідно відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради ОСОБА_4 05.09.2018 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку зі смертю.

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтв про їх народження НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , а також копії свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_7 після укладення шлюбу 22.02.1992 року з ОСОБА_8 , змінила прізвище на « ОСОБА_6 » та копією рішення Приморського районного суду м. Одеса від 21 березня 2016 року, згідно з яким розірвано, шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_11 ».

З матеріалів копії спадкової справи №30г/2019, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 , вбачається, що 06.09.2018 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися в Сьому Одеську Державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 .

Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_12 , відмовилась від прийняття спадщина після смерті свого чоловіка, про що свідчить відповідна заява, наявна в матеріалах спадкової справи №30г/2019.

16 січня 2019 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальовою Л.І., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про спадщину за законом, відповідно до яких вони є спадкомцями майна (по 1/2 частці кожна) після смерті ОСОБА_4 , а саме квартири, розташованої в АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного рееєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано спільну часткову власність на квартиру, розташовану в АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору дарування від 26 серпня 2008, посвідченого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області Фьодоровим Є.А., ОСОБА_2 отримала в подарунок від ОСОБА_12 житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_3 . Право власності ОСОБА_2 на вказаний будинок зареєстровано Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації 14.10.2008 року.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними братом та сестрою, про що свідчать свідоцтва про їх народження , а також архівна довідка щодо народження ОСОБА_5 , з яких вбачається що вони мають спільних батьків- ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , згідно копії Свідоцтва про смерть НОМЕР_4 , виданого 26.07.2004 року виконкомом Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №153344, ОСОБА_5 належить земельна ділянка, кадастровий № :02:001:0285, загальною площею 2,5118 га, для ведення особистого селянського господарства розташована на території Ометинської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Постановою державного нотаріуса Малинівської державної нотаріальної контори Михальової Л.І. від 26 липня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0285, розташовану на території Ометинецької сільської ради, оскільки надані позивачами документи щодо місця проживання спадкодавця є суперечливими, а нотаріус не вправі надавати їм оцінку.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вбачається, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦІК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/53 спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивачів посилалась на ті обставини, що ОСОБА_4 , хоча і був зареєстрований у м. Одеса та проживав там певний час разом зі своєю родиною, проте на момент смерті його сестри ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживав разом з нею в АДРЕСА_3 , де до цього прожив 8 років.

На підтвердження вказаних обставин суду надано довідку старости села Іванове Красносільської сільської ради ОСОБА_15 , відповідно до якої, до дня смерті ОСОБА_5 , яка була зареєстрована та постійно проживала з 1996 року до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 , у даному будинку проживав її брат - ОСОБА_4 з 1990 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Разом з вказаною довідкою, суду надано іншу довідку Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел» №96 від 23.08.2018, в якій зазначено, що ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 з 23 вересня 1970 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Одеса Одеської області.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Оцінивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що відомості, які містяться у вказаних довідках є суперечливими та взаємовиключними, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити місце проживання ОСОБА_4 , а тому, у встановленні факту його проживання разом з сестрою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , необхідно відмовити.

Враховуючи, що вимога про визнання права власності на спадкове майно є похідною від встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, у чому судом відмовлено, у задоволенні позову в частині визнання права власності на спадкове майно теж необхідно відмовити.

На підставі наведеного, та керуючись ч.3 ст.1268, ст.ст.1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька