Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1469/21 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 56 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Талько О.Б., Коломієць О.С.

секретаря

судового засідання Болейко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 296/1469/21 за заявою представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №296/1469/21 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії - Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України, ОСОБА_1 про стягнення помилково зарахованих коштів

за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення у справі №296/1469/21.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 у справі №296/1469/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 06.03.2023 року, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 суму помилково зарахованих коштів в розмірі 576 300,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я померлого ОСОБА_2 , та 8 644,50 грн судового збору. АТ «Ощадбанк» 13.03.2023 у добровільному порядку виконало рішення суду. Однак, постановою Верховного Суду від 18.12.2024 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 та постанову Житомирського апеляційного суду від 06.03.2023 було скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи наведене, представник АТ «Ощадбанк» просить стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на свою користь грошові кошти в сумі 576 300,00 грн, сплачені АТ «Ощадбанк» згідно скасованого в подальшому рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 у справі №296/1469/21, та 8 644,50 грн судового збору.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 24 лютого 2025 року заяву представника задоволено. Судом постановлено допустити поворот виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 у справі №296/1469/21 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України про стягнення помилково зарахованих коштів.

У порядку повороту виконання рішення стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» грошові кошти в сумі 576 300,00 грн та 8 644,50 грн судового збору, сплачені АТ «Ощадбанк» на виконання скасованого рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 у справі №296/1469/21.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою заяву про поворот виконання рішення залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що поза увагою місцевого суду залишилась та обставина, що постановою Верховного Суду від 18.12.2024 ухвалені у даній справі судові рішення були скасовані, а провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір у цій справі виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, тому він має розглядатися за правилами господарського судочинства. Натомість, оскаржувана ухвала винесена судом в порядку цивільного судочинства, що є порушенням підсудності.

Крім того, зазначає, що кошти, переказані ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з моменту їх зарахування на банківський рахунок не перейшли у власність останнього, а банк в свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта і не є набувачем (власником) цих коштів. Тобто, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить стягнути грошові кошти, які йому не належать.

Вказує, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є видом гарантованого державою забезпечення (грошового утримання) як у відносинах публічної (військової) служби так і в трудових правовідносинах, оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 набув у зв`язку з проходженням військової служби і реалізував його відповідно до соціальних гарантій військовослужбовців. Крім того одноразова грошова допомога є компенсаційною соціальною виплатою, яка виплачується за шкоду, заподіяну каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я чи смертю. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що на спірні правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги поширюються приписи ст. 445 ЦПК України, відповідно до якої не допускається поворот виконання судових рішень у вище зазначеній категорії справ за винятком випадків повідомлення позивачем завідомо неправдивих відомостей або подання підроблених документів. Фактів підробки документів або повідомлення завідомо неправдивих відомостей у даній справі не встановлено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Дем`янов І.Ю., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін. Зазначає, що предметом спору у справі №296/1469/21 є стягнення суми помилково зарахованих коштів, які знаходяться на рахунку померлого ОСОБА_2 та судових витрат зі сплати судового збору за подачу позовної заяви, що не відноситься до категорії справ про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають із трудових відносин. Отже, до спірних правовідносин не застосовується положення ч. 2 ст. 445 ЦПК України, оскільки судом не розглядалась справа про стягнення виплат, що випливають із трудових правовідносин, а як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.12.2024, дійшовши висновку про необхідність закриття провадження у справі, - «спір у цій справі виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи».

В судовому засіданні представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвокат Дем`янов І.Ю. доводи апеляційної скарги вважав безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник Міністерства оборони України Москаленко А.О.доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 17.10.2022 Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у цивільній справі №296/1469/21 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», Філії - Житомирське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство оборони України, ОСОБА_1 про стягнення помилково зарахованих в розмірі 576 300,00 грн, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я померлого ОСОБА_2 та 8 644,50 грн судового збору (а.с. 20-31).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 06.03.2023 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 залишено без змін (а.с. 16-19).

На виконання рішення суду апеляційної інстанції АТ «Ощадбанк» перерахувало на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 576 300 грн одноразової грошової допомоги та 8 644,50 грн судового збору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів № та №1952 від 13.03.2023 (а.с. 32-33).

Постановою Верховного Суду від 18.12.2024 рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2022 та постанову Житомирського апеляційного суду від 06.03.2023 скасовано. Провадження у справі закрито, позивачу роз`яснено, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду (а.с. 6-13).

Згідно із ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (ч.ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України).

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 9 ст. 444 ЦПК України).

Частиною 10 статті 444 ЦПК України встановлено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягнутого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановлених ст. 382 ЦПК України 2004 року (ст. 445 ЦПК України редакції закону з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що згідно судового рішення з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнуто 576 300,00 грн та 8 644,50 грн судового збору, що підтверджується платіжними документами, наданими представником банку, однак в подальшому судові рішення скасовано та закрито провадження у справі №296/1469/21, місцевий суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог заявника щодо повороту виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира й необхідність стягнення на користь банку грошових коштів у розмірі 576 300 грн, а також 8 644,50 грн судового збору у порядку повороту виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Місцевий суд в судовому рішенні правильно констатував, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню положення частини другої статті 445 ЦПК України, оскільки судом не розглядалась справа про стягнення виплат, що випливають з трудових правовідносин, а як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18.12.2024, дійшовши висновку про необхідність закриття провадження у справі, - спір у цій справі виник щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи.

Доводи скаржника про порушення судом правил підсудності при розгляді питання повороту виконання рішення суду є помилковими та не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 06 червня 2025 року