ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року

м. Харків

справа № 641/7154/23

провадження № 22-ц/818/557/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року у складі судді Онупко М.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

У литопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» (далі КП «Харківводоканал»), в якому вона просить зобов`язати КП «Харківводоканал» здійснити за власний рахунок періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж лічильників води: ЛК-15Х заводський № 1274068 та ЛК-15Г заводський № 1264599, які встановлені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 з урахуванням показань лічильників води: ЛК-15Х заводський № НОМЕР_2 та ЛК-15Г заводський № НОМЕР_3 , які встановлені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати КП «Харківводоканал» поновити на абонентському обліку лічильники води: ЛК-15Х заводський № 1274068 та ЛК-15Г заводський № 1264599, які встановлені в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з КП «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 3220,80 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона є споживачем послуг по постачанню холодної води та водовідведенню, виконавцем цих послуг є КП «Харківводоканал», у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. Суб`єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність та виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири позивача є КП «Харківводоканал». Так, згідно Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В місті Харкові питання, щодо визначення виконавця цих послуг вирішено Харківською міською радою. Рішенням Харківської міської ради від 16.05.2012 року № 286 визначено виконавцем послуг в житлово централізованого постачання холодної води та водовідведення КП «Харківводоканал».Підприємство створене01.10.2011року врезультаті об`єднаннядвох комунальнихпідприємств -КП «Харківкомуночиствод`і КП«ВТП «Вода».

Крім того, позивач зазначила, що актом первинного опломбування квартирних засобів обліку холодної та гарячої води від 21.11.2011 року, були введені в експлуатацію засоби обліку гарячої та холодної води обліку холодної води: лічильник холодної води ЛК-15Х заводський № 1274068 прийняти в експлуатацію 21.11.2011 року та лічильник гарячої води ЛК-15Г заводський № 1264599 прийняти в експлуатацію 21.11.2011 року. Показання щомісячно передавалися вказаним у акті способом через електронний кабінет офіційного сайту відповідача, або телефоном на автовідповідач відповідача. У вересні 2023 року вона виявила у вхідних дверях квартирі розрахунок оплати за послуги водопостачання та водовідведення, в якому з`ясувалось, що нарахування за вищезазначені послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , нараховуються, виходячи з норм водоспоживання. Після звернення телефоном до кол-центру відповідача для з`ясування обставин, виявилося, що Відповідач нараховує за послуги за нормами водоспоживання у зв`язку зі спливом міжповірочного інтервалу приладів обліку, прилади обліку зняті з абонентського обліку відповідача.

Також вказала, що лічильники на підставі даних технічного паспорта підлягав плановій повірці через 4 роки і в акті відповідач зазначив дату чергової повірки: для лічильника ЛК-15Г - 14.09.2015 року; для лічильника ЛК-15Х 30.09.2015 року. Тобто повірка лічильників повинна була здійснена у вересні 2015 року; наступні у вересні 2019 року та у вересні 2023 року. За весь період часу відповідач жодним чином не вчинив дії з повірки засобів обліку, незаконно не враховував показники лічильників та незаконно зняв лічильники з абонентського обліку.

Відповідач не звертався до позивача з вимогою надати доступ до приладів обліку води або узгодити дату перевірки, тощо, в свою чергу позивач не перешкоджав допуску представників відповідача до лічильників води. Позивач не несе відповідальність за своєчасність чергової повірки та не зобов`язаний організувати роботи по демонтажу, повірці та монтажу повіреного приладу обліку води. Відповідач необґрунтовано для нарахування оплати за водопостачання та водовідведення за нормами споживання за кількістю осіб, зареєстрованих у квартирі. Поряд з незаконним нарахуванням плати за водоспоживання за нормами відповідачем здійснюється незаконне нарахування плати за послугу водовідведення.

Таким чином, враховуючи, що відповідач зобов`язаний провести повірку лічильника за власний кошт, то нарахування позивачу у період з 2015 року плати за постачання холодної води та водовідведення за нормативами споживання без урахування показників лічильника є незаконною і підлягає перерахунку відповідно до показників лічильника.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова позовні вимоги залишенені без задоволення.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач всупереч вимог закону не здійснив повірку засобів обліку гарячого та холодного водопостачання 30.09.2015 року та 14.09.2015 року відповідно. Проте, оскільки позивач звернулась до суду з позовом 06.11.2023 року, відповідачем під час розгляду справи було подано клопотання про застосування строку позовної давності, у задоволені позову належить відмовити у зв`язку із пропуском позивачкою строку позовної давності. Оскільки позовні вимоги про зобов`язання КП «Харківводоканал» здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 з урахуванням показань лічильників води є похідними від вимог про зобов`язання відповідача здійснити за власний рахунок періодичну повірку, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж лічильників води, вони задоволенню також не підлягають.

Не погодившись з рішеннями суду , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи просила рішення скасувати, та ухвалити нове яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та дійшов до помилкового висновку про не доведеність позовних вимог. Зазначає, що судом не надана належної оцінки обставинам, що вказують на поважність підстав пропуску строку звернення до суду. Також зазначає, що у КП «Харківводоканал» не було підстав нараховувати заборгованість на підставі норм споживання. Оскільки лічильники не пройшли періодичну повірку з вини відповідача, останній зобов`язаний поновити їх на абонентському обліку та здійснити перерахунок вартості наданих ним позивачу послуг виходячи з показників зазначених лічильників.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 171575776 від 25.06.2019 року власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Відповідно до акту первинного опломбування квартирних засобів обліку холодної та гарячої води № 130020 від 21.11.2011 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 було встановлено лічильник ЛК-15Х, дата випуску 30.09.2011 року, заводський № 1274068, проведена держповірка 30.09.2011 року, чергова 30.09.2015 року, показання 00012, відбиток пломбиратора № 0210729; лічильник ЛК-15Г, дата випуску 14.09.2011 року, заводський № 1264599, проведена держповірка 14.09.2011 року, чергова 14.09.2015 року, показання 00016, відбиток пломбиратора № 0210730 (а.с. 19).

Даними акту № б/н від листопада 2023 року підтверджується, що контролером

ОСОБА_2 було проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що зазначеному житловому приміщенні встановлені: лічильник холодної та гарячої води, холодна вода тип ЛК-15х № 1274068, пломба 0210729 (збережена) (01296 куб. метрів), гаряча вода тип ЛК-15Г, № 1264599, пломба 0210730 (збережена) (00848 куб. метрів) (а.с. 49).

За змістом квитанціїї за вересень 2023 року нарахування ОСОБА_1 за послуги водопостачання та водовідведення нараховуються за тарифами, а не показниками лічільників (а.с. 17).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

У відповідності до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вказані приписи поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у п. 96 постанови ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц «Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення».

Гранкіною ПІБ у дійсній справі заявлені вимоги про захист прав споживача, а саме усунення допущених відповідачем порушень та відновлення становища відповідно до вимог закону, тобто пред`явлено негаторний позов.

Тому судова колегія не погоджується з висновком суду про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 01.05.2019 року балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

За пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 01.05.2019 року споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Судова колегія зазначає, що відповідно до чинної на той час редакції Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 №1314-VII, обов`язок здійснення періодичної повірки та повірки після ремонту засобів обліку води був покладений на КП «Харківводоканал».

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг на час виникнення сппірних правовідносин та періоду на який посилається позивач у позові регулювався Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Зазначена постанова втратила чинність на підставі Постанови КМУ№ 85 від 02.02.2022.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 було визначено , що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 затверджено Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (далі Порядок № 474) (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до п. 6 якого, періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців. Виконавцем, відповідно до цього Порядку є суб`єкт господарювання, який надає споживачу послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Згідно п.п. 7, 11, 12, 14 цього Порядку № 474, виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

На час проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки виконавець встановлює тимчасовий засіб вимірювальної техніки. Після демонтажу засобу вимірювальної техніки виконавець забезпечує його транспортування для проведення періодичної повірки або ремонту. Після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Транспортування засобу вимірювальної техніки здійснюється таким чином, щоб не вплинути на його метрологічні характеристики.

Спірні правовідносини виникли тоді, коли виконавцем вказаних послуг був Відповідач. Отже обґрунтованим є твердження позивача про існуюче у неї право вимагати проведення періодичної повірки засобів обліку гарячої та холодної води 14.09.2015 року та 30.09.2015 року, що встановлені у квартирі ОСОБА_1 саме від КП «Харківводоканал», оскільки це підприємство є виконавцем зазначених послуги і на нього покладався контроль міжповірнових інтервалів, повірка засобів обліку, їх обслуговування та ремонт за рахунок виконавця.

Проте 02.08.2017 року набрав чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 09.02.2025 № 2119-VIII, власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання, зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою сьомою цієї статті.

На підставі частини першої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку.

Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі якщо виконавець комунальної послуги не є оператором відповідних зовнішніх інженерних мереж, він зобов`язаний забезпечити розподіл, збір та перерахування сплачених споживачами та власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання, коштів на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку оператору зовнішніх інженерних мереж відповідно до договору.

Частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 02.08.2017 року №1314-VII визначає, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що саме відповідач у справі КП "Харківводоканал" у відповідності до законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, а саме 14.09.2015 року та 30.09.2015 року повинен здійснювати періодичну повірку вузлів обліку, тому право позивачки є порушеним.

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що вимоги позивача

ОСОБА_1 ґрунтуються на застосуванні законів в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Тобто, позивач ОСОБА_1 виявила свою волю в момент подання позовної заяви у справі 2023 року і вимагає вчинення КП «Харківводоконал» певних дій за нормами, не чинними на момент такого волевиявлення.

Водночас після набрання чинності 02.08.2017 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та прийняття постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 02.11.2017 №1344, внесення змін до закону №1314VII «Про метрологію та метрологічну діяльність» обов`язок забезпечення періодичної повірки, обслуговування, ремонту, демонтажу, транспортування і монтажу засобів обліку води покладено на власника індивідуального засобу обліку, який повинен здійснювати зазначені дії за власний рахунок.

У контексті застосування принципу дії закону у часі визначене у нормативно-правовому акті право, якщо особою не було здійснено конкретних дій щодо його реалізації під час чинності такого нормативно-правового акта, не може бути збережене у майбутньому після того, як відповідний акт втратив свою чинність, а новим нормативно-правовим актом таке право не передбачено або встановлено у іншому обсягу.

Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 727/8049/17.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов помилкового висновку про доведення порушених прав позивачки як споживача комунальних послуг станом на час звернення її до суду з дійсним позовом.

Тому у задоволені позову ОСОБА_1 належить відмовити у зв`язку із тим, що позивач просить захисти право, яке у неї існувало до 2017 року, не було нею реалізоване та не отримало жодних юридичних наслідків, а тому у дійсному спорі безпідставним є застосування закону, який втратив чинність на момент її волевиявлення щодо реалізації цього права.

За змістом частини четвертої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на зазначене апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а рішення суду підлягає зміні, в задоволені позову належить відмовити з мотивів викладений в цій постанові.

Оскільки рішення суду змінено лише в частині мотивів відмови у задоволені позову понесені апелянтом судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2024 року змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 червня 2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина