Справа № 642/3753/25
Провадження № 2-н/642/1507/25
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги,

встановив:

До суду надійшла вказана заява, в якій заявник просив солідарно стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 36 000.31 грн., яка виникла за період з 01.09.2022 по 31.05.2025.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

В даній заяві КП «ХТМ» просить стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2022 по 31.05.2025, вказуючи, що боржники є споживачами послуг заявника за вказаною адресою.

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.06.2025, яка надана заявником до матеріалів справи, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований: ОСОБА_1 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 . Що стосується боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то він за вказаною адресою 29.11.2022 знятий з реєстрації.

Відомостей про належність ОСОБА_2 зазначеної квартири на праві власності матеріали справи не містять.

Типові договори, додані до заяви, не містять відомостей про ОСОБА_2 як споживача природного газу за адресою виникнення боргу.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.06.2025, яка отримана на запит суду, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована одна особа - ОСОБА_1 .

Беручи до уваги, що в період виникнення заборгованості ОСОБА_2 не був зареєстрований за адресою виникнення боргу, вважаю, що заявником не доведено право грошової вимоги до ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, передбачено, що у разі якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Таким чином, враховуючи викладене, а також неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 27, 160, 161, 162, 165, 166, 259, 260 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя