Справа № 602/894/24
Провадження № 2/602/40/2025
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" червня 2025 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючоїсудді - Холява Л.І.,
секретар - Домчук В.І.,
розглянувши в письмовому провадженні в судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача МОСКАЛЕНКО Маргарита Станіславівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
в с т а н о в и в:
В обґрунтування вимог представник позивача вказав, що 25 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики №76459442. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно п.1. вказаного договору, Позикодавець зобов`язався надати Позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики.
Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість, яку позивач просить стягнути.
25 липня 2023 року між ТОВ «Маніфа» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики №5896019. Вказаний кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов кредитного договору №5896019, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником.
13 грудня 2023 року між ТОВ «Маніфа» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №13-12/2023, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №5896019 від 25 липня 2023 року в розмірі 6045.80 грн, з яких: 2000.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 4045.80 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою, перейшло до позивача.
Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість, яку позивач просить стягнути.
26 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики №4835918. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно п.1. вказаного договору, Позикодавець зобов`язався надати Позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики.
Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість, яку позивач просить стягнути.
06 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №7255970. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.
Відповідно до умов кредитного договору №7255970, відповідач отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами картки, наданої відповідачем первісному кредитору.
26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №26122023, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №7255970 від 06 вересня 2023 року в розмірі 2035.00 грн, з яких: 500.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1440.00 грн - сума заборгованості за відсотками та 95.00 грн - сума заборгованості за комісією, перейшло до позивача.
Однак, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість, яку позивач просить стягнути.
18 жовтня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надані позивачем розрахунки за кредитними договорами є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, а тому підстави для нарахування будь-яких відсотків за користування позикою відсутні. Також, просив стягнути з позивача судові витрати на надання правової допомоги відповідачу в розмірі 8000.00 грн.
Від представника позивача ОСОБА_4 24 жовтня 2024 року надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що при укладенні первинних кредитних договорів, сторонами було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов договору та додатків до нього. Відповідач під час підписання кредитних договорів не висловлював жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків. Підписавши договори відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з умовою кожного договору, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач звернувся за отриманням кредитів з власної волі до вільно обраної ним установи, отримавши всю передбачену законодавством інформацію перед укладенням договорів.
За весь період перебування права вимоги за вказаними договорами, позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань та не застосовував жодних штрафних санкцій.
Відповідач не надав первісним кредиторам жодних доказів на підтвердження права на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу (правову допомогу) на користь відповідача, вважає розмір витрат неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка відзиву не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Просить в задоволенні вимоги представника відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову допомогу) в розмірі 8000.00 грн відмовити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача Москаленко М.С. не з`явилась, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Усенко А.В. в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява, слухати справу без участі сторони відповідача.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти:
Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом підписання договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76459442 (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит на суму 6300.00 грн, строком на 21 день, зі сплатою процентів у розмірі 2,5% на день, 2,7% на день за понадстрокове користування позикою (п. п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору). Вказаний Договір підписаний відповідачем ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором EIVMO3DP9m.
Згідно умов п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Як слідує з умов п.п. 2.1-2.3 Договору, сума позики становить 6300.00 грн, строк позики 21 день, процентна ставка 2,5% в день, 2,7% на день за понадстрокове користування позикою, дата надання позики - 25 серпня 2023 року, дата повернення позики 25 серпня 2023 року, пеня - 2,7% на день, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1776,41%, орієнтовна загальна вартість позики 7457,63 грн.
Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до договору позики №76459442 від 25 серпня 2023 року), дата повернення позики та сплати нарахованих процентів - 15 вересня 2023 року, сума позики складає 6300.00 гривень, сума нарахованих процентів 1157.63 гривень, загальна вартість кредиту - 7457,63 грн гривень, реальна річна процентна ставка - 1776,41%.
14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21.
Відповідно до положень п. 1.1. договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з положеннями п. 1.2. вказаного договору, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості на є невід`ємною частиною цього договору.
28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) підписано додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, згідно з умовами якої сторони погодили внести зміни до п.1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства». Решта положень залишилися без змін.
27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) підписано додаткову угоду №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, згідно з умовами якої сторонами передбачено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №№17-19 від 27 лютого 2024 року.
Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру боржників №17 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4333. Після цього, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Згідно витягу з Реєстру боржників №17 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 в сумі 21 480.33 грн.
Згідно умов п. 2.1 Договору за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.
Сума кредиту становить 2000.00 грн. Кредит надається строком на 71 день до 04 жовтня 2023 року (п. п. 2.3.3, 2.3.4 Договору).
Дата надання позики 25 липня 2023 року. Дата повернення позики 04 жовтня 2023 року (п. п. 2.3.5, 2.3.6 Договору).
Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики:
Позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) № НОМЕР_1 (п. 2.5 Договору).
25 липня 2023 року сторонами підписано паспорт позики, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в договорі позики.
13 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «Маніфою» (Клієнт) укладено договір факторингу №13-12/2023.
Відповідно до положень п. 1.1 договору, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з положеннями п. 1.2. вказаного договору, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
З акту прийому-передачі реєстру боржників від 13 грудня 2023 року та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за договором позики №5896019.
26 серпня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом підписання договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №4835918 (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит на суму 4000.00 грн, строком на 20 днів, зі сплатою процентів у розмірі 14,81% - базова процентна ставка за перший день користування позикою, 2,5% на день - базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення, 2,7% на день за понадстрокове користування позикою (п. п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору). Вказаний Договір підписаний відповідачем ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором АWBS40S61T.
Згідно умов п.1 Договору позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Як слідує з умов п.п. 2.1-2.3 Договору, сума позики становить 4000.00 грн, строк позики - 20 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою 14.81%, базова процента ставка з другого дня користування позикою - 2,50% в день, 2,7% на день за понадстрокове користування позикою, дата надання позики 26 серпня 2023 року, дата повернення позики 15 вересня 2023 року, пеня - 2,7% на день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1181,55%, орієнтовна загальна вартість позики 4600.00 грн.
Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до договору позики №4835918 від 26 серпня 2023 року), дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 15 вересня 2023 року, сума позики складає 4000.00 гривень, сума нарахованих процентів - 600 гривень, реальна річна процентна ставка 1181.55%, загальна вартість кредиту 4600.00 гривень.
14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21.
Відповідно до положень п. 1.1. договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з положеннями п. 1.2. вказаного договору, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості на є невід`ємною частиною цього договору.
28 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) підписано додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, згідно з умовами якої сторони погодили внести зміни до п.1.3 Договору та викласти його в наступній редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства». Решта положень залишилися без змін.
27 лютого 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) підписано додаткову угоду №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, згідно з умовами якої сторонами передбачено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №№17-19 від 27 лютого 2024 року.
Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 8053. Після цього, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
06 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит №7255970 (далі - Договір).
Згідно умов п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Сума кредиту становить 500,00 грн. Кредит надається строком на 99 днів з 06 вересня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 9 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15 вересня 2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 14 грудня 2023 року (п.п. 1.2-1.3 Договору).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15 вересня 2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14 грудня 2023 року (п. 1.4 Договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (п. 2.1).
Цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1).
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору).
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).
Додаток №2 до договору про споживчий кредит №7255970 від 06 вересня 2023 року є паспортом споживчого кредиту, яким передбачено розмір надання кредиту, строк надання, проценту ставку та інші умови, які зазначені в кредитному договорі.
26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 26122023, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26 грудня 2023 року до Договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 2035 грн., з яких: 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1440 грн. - сума заборгованості за відсотками; 95 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею.
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як вбачається із матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 уклав договір позики №76459442 від 25 серпня 2023 року, договір позики №5896019 від 25 липня 2023 року, договір позики №4835918 від 26 серпня 2023 року, кредитний договір №7255970 від 06 вересня 2023 року, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
В силу вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, на підставі укладених між сторонами електронних договорів, які вважаються укладеними у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Згідно з вимогами п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до вимог абз.1 ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).
У силу ч.3 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитних договорів, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між кредитодавцями та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку укладено електронні кредитні договори, що також не заперечується представником відповідача в поданому відзиві на позов.
Відповідно до вимог ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до вимог ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №76459442 від 25 серпня 2023 року та №4835918 від 26 серпня 2023 року, суд зазначає наступне.
Встановлено, що між ОСОБА_2 та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено кредитні договори №76459442 від 25 серпня 2023 року та №4835918 від 26 серпня 2023 року.
Звертаючись до суду із даним позовом та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за кредитними договорами №76459442 від 25 серпня 2023 року та №4835918 від 26 серпня 2023 року позивач зазначав, що набув відповідні права вимоги на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21, додаткової угоди №20 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу від 14 червня 2021 року №14/06/21.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу вимог ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Відповідно до вимог статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).
Таким чином, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що вони містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Аналіз вказаних норм свідчить, що вимоги частини 1 статті 514 ЦК України регулюють відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemoplusiurisadaliumtransferrepotest, quamipsehaberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
В тому випадку коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року в справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив правовий висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що правовідносини за кредитним договором №76459442 виникли 25 серпня 2023 року та за кредитним договором №4835918 26 серпня 2023 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Кредити надані відповідачу близько двох років після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 за кредитними договорами №76459442 від 25 серпня 2023 року та №4835918 від 26 серпня 2023 року.
Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі №914/868/17).
При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу самого зобов`язання, на підставі якого може виникнути вимога.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі №916/2040/20).
Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довів порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_2 та наявність саме у цього товариства права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами №76459442 від 25 серпня 2023 року та №4835918 від 26 серпня 2023 року (основними зобов`язаннями), які укладені після відступлення ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за невизначеними кредитними договорами на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості на користь позивача в цій частині відсутні. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» не мало права на подальше відступлення права вимоги, якою воно не володіло.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами №5896019 від 25 липня 2023 року та №7255970 від 06 вересня 2023 року, слід зазначити наступне
Верховний Суд у постанові від 17 січня 2020 у справі № 916/2286/16 зазначив, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 ЦК України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Встановлено, що умовами договорів факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року та №26122023 від 26 грудня 2023 року передбачено обов`язок Фактора (Факторів) передати (перерахувати) грошові кошти в розпорядження Клієнта (Клієнтів) шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників на умовах договорів.
Водночас, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про те, що відповідними Факторами було здійснення перерахування грошових коштів на рахунок Клієнтів згідно договорів факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року та №26122023 від 26 грудня 2023 року.
Вказані обставини свідчать про недоведення факту набуття прав вимоги відповідними Факторами згідно договорів факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року та №26122023 від 26 грудня 2023 року до відповідача за відповідними кредитними договорами у цілому та за відповідними реєстрами прав вимоги зокрема. Платіжний документ банківської установи, який би засвідчував факт безготівкового перерахування грошових коштів, суду не наданий.
Крім того, позивачем до позовної заяви у повному обсязі не долучено договорів факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року та №26122023 від 26 грудня 2023 року. Зокрема, позивачем долучено текст договорів факторингу №13-12/2023 від 13 грудня 2023 року та №26122023 від 26 грудня 2023 року, кожен з яких містить Розділи 1, 2 та частково 9, однак відсутні Розділи з 3 по 9 включно.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають до стягнення з відповідача, оскільки у позові відмовлено, окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат пов`язаних з розглядом справи.
Щодо вимоги представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачем на оплату правничої допомоги, слід зазначити наступне.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 ЦПК України).
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Таким чином, позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн.
Разом з тим, п.п. 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в Акті здачі-прийнятті наданих послуг від 16 жовтня 2024 року, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.
Враховуючи наведене, а також беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати за надання правничої допомоги в розмірі 4000.00 гривень.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 265, 268, 352-355 ЦПК України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. І. Холява