Провадження №: 2/755/508/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Онопрійчук Д.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавська Мирослава Адамівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 5 років до відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його цивільна дружина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він проживав однією сім`єю. Познайомились вони у м. Києві ще в 2010 році, та через десь місяць почали жити разом за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого вони весь час проживали разом, вели спільне господарство та спільний бюджет. Він робив ремонт в квартирі та дбав за своєю жінкою, адже в неї був цукровий діабет та їй потрібна була періодично допомога за станом її здоров`я. У зв`язку з тим, що зазначена вище квартира була в іпотеці у банку з 2012 року, то він працюючи також спільно виплачував боргові зобов`язання ОСОБА_3 . Через деякий час, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 померла. Він подбав про її поховання та усі витрати взяв на себе. Також перевів на себе боргові зобов`язання ОСОБА_3 згідно кредитного договору за № HL16050 від 30.11.2012 та їх погасив в повному обсязі. Після її смерті він звернувся до нотаріуса та відкрив спадкову справу на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом з 2010 року, наведене свідчить, що між позивачем та ОСОБА_3 склалися відносини, що притаманні сім`ї. Даний факт також можуть підтвердити свідки. Встановлення факту проживання однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини та ведення спільного господарства необхідно йому для оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , тому він звертається до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2024 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавську Мирославу Адамівну, відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання, учасникам справи роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

02.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволені позову. На обґрунтування заперечень відповідач вказав, що довідкою № 23/01-16 від 08.09.2022, виданою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською Мирославою Адамівною, про заведення спадкової справи, останнім місцем реєстрації позивача вказано АДРЕСА_3 . Однак згідно з даними паспорта позивача, долученими до позову, він знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_3 24.05.2021 Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади №2022/001977821 від 11.12.2022, наданим позивачем, він зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 . Разом з тим, ОСОБА_3 згідно з матеріалами справи, була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Позивач чітко не вказує, з якого по який час він проживав разом з померлою ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що він та померла «вели спільне господарство та спільний бюджет». Однак жодних доказів на підтвердження кожної із зазначених обставин позивач не надає. Позивач не надає доказів того, що ОСОБА_3 не мала іншого зареєстрованого шлюбу під час спільного проживання з позивачем. З аналізу додатків до позовної заяви встановлено, що Кредитний договір від 30.11.2012 № HLI16050 був укладений між ОСОБА_3 (боржником) та AT Універсал банк» (кредитор, іпотекодержатель) на суму 246 000,00 грн. Матеріалами справи не підтверджується, з якою метою померла брала кредит, чи брала вона його для потреб сім`ї. Копій кредитного договору від 30.12.2012 № HLI16050 до заяви не додано. Крім цього, позивач зазначає, що ОСОБА_3 хворіла на цукровий діабет і потребувала «допомоги за станом здоров`я». При цьому позивач не викладає жодної інформації щодо місця роботи померлої цивільної дружини станом на дату укладення кредитного договору й надалі, а також щодо доходів померлої ОСОБА_3 , з яких вона як боржник могла самостійно виплачувати заборгованість за кредитним зобов`язанням. Договір іпотеки нерухомого майна-квартири від 30.11.2012 був укладений саме між ОСОБА_3 та AT «Універсал Банк», боржником згідно з яким була померла ОСОБА_3 , незважаючи на хворобу та потребу в допомозі. Даних щодо свого місця роботи та конкретних квитанцій щодо проведених позивачем платежів на виконання кредитного зобов`язання ще за життя ОСОБА_3 позивач не надає. Позивач уклав договір № б/н від 14.07.2023 про переведення боргу майже через рік після смерті ОСОБА_3 , за яким став новим позичальником. Того ж дня позивачем одноразово було сплачено 99 512, 30 грн в рахунок дострокового погашення зобов`язань за rредитним договором № HLI16050. Джерело доходів такої суми коштів позивач не вказує. Щодо наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_3 позивач відомостей не наводить. Також до позовної заяви не долучено жодних паспортних даних померлої. Якщо дійсно відсутні інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 , то не зрозуміло, у якої особи зараз перебувають особисті документи померлої. Автобіографія, долучена позивачем до позовної заяви, датована 01.04.2021. Позивач не вказує, за яких обставин та з якою метою складався такий документ. У відповідача виникають сумніви, чи дійсно підписана така автобіографія померлою ОСОБА_3 , якщо порівняти підпис у кредитному договорі з підписом у автобіографії. Звертає також увагу суду, що згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 29.08.2022 № 020-2520 стосовно померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть настала вдома, за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про причину смерті № 020-2520 причина смерті не встановлена через гнильні зміни трупа. Смерть настала внаслідок неуточненої причини смерті. У зв`язку з цим судово-медичний експерт встановив лише приблизний час смерті ~ ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тобто лікарське свідоцтво видане лише через 7 днів після імовірного часу смерті. Натомість, позивач у заяві вказує про спільне проживання з померлою як з цивільною дружиною та допомогу їй, а тому він як близька особа міг би знати про настання смерті, причини та обставини такої смерті в найкоротший строк.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2024 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі.

Позивач, ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтримав заявлений позов, з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив суду, що у 2012 році у нього померла дружина та після цього він зійшов з ОСОБА_4 , яка була розлучена. Проживали вони по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, він робив ремонт в квартирі. У ОСОБА_5 був цукровий діабет і він постійно контролював її цукор, а за потреби міг вколоти інсулін. Він та ОСОБА_5 працювали разом, разом сплачували кредит за квартиру. Інколи, коли ОСОБА_5 працювала вночі, по казала, що б він залишався ночувати у себе вдома на Оболоні, а раптом щось трапиться, то він на таксі міг приїхати. Вони разом їздили на риболовлю, ОСОБА_5 придбала велосипеди і вони разом їздили на них. ОСОБА_5 була єдиною людиною, яка його підтримувала та розуміла. Свого батька ОСОБА_5 не знана, а мати померла. Син ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , помер у 2019 році, та після його смерті її стан здоров`я погіршився, вона потребувала більшої уваги та допомоги. Перед смертю ОСОБА_5 , він поїхав на дачу, оскільки Нац.гвардія попросила його для їх потреб. Зв`язок там поганий і він не міг додзвонитися ОСОБА_5 , а через три дві подзвонив сусід, сказав, що вона не виходить на вулицю, а в подальшому вже поліція приїхала та встановили, що вона впала, вдарилася головою та вже не прокинулася. Питання щодо реєстрації шлюбу у них не стояло, вони довіряли один одному та не бачили в цьому потреби.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Уповноважений представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_5 знала з 1985 року. Свідка мами рідний брат поїхав до Казахстану і там одружився на мамі ОСОБА_5 , коли та ще була маленькою. Коли ОСОБА_5 закінчила школу, то приїхала в Київ та жила у неї приблизно рік, потім пішла працювати і отримала кімнату в гуртожитку, вийшла заміж та народила дитину. ОСОБА_1 в 1982 році приїхав з Дагестану до Києва та теж деякий час жив у неї, потім переїхав у гуртожиток, одружився. Так, усі вони тривалий час підтримували зв`язок, спілкувалися, ходили один до одного в гості. Після розлучення ОСОБА_5 придбала квартиру по АДРЕСА_5 , там де позивач зараз живе, і з сином переїхала туди проживати. Коли у позивача померла дружина, ОСОБА_5 його підтримувала, а через рік запропонувала його переїхати до неї. Так вони втрьох - позивач, ОСОБА_5 та її син, жили разом, вели спільний побут, позивач робив ремонт в квартирі, спільно виплачували кредит за квартиру. У позивача та ОСОБА_5 був спільний бізнес, вони приїздили до неї на роботу. Позивач та ОСОБА_5 все робили разом, вели спільний побут, мали спільний бюджет, жили як чоловік і дружина, часто приїздили в гості до неї, і вона часто бувала у них в гостях. Свідок питала у ОСОБА_5 чому вони не одружаться, на що та відповідала, що вік вже не той та й не має потреби. Після смерті сина ОСОБА_5 , її стан здоров`я погіршився, вона хворіла на цукровий діабет, і вони всі разом підтримували один одного, вона у разі потреби телефонувала і просила допомогу. У ОСОБА_5 ще подруга була, вперше свідок її побачила в суді, однак знала зі слів ОСОБА_5 , яка теж була постійно з нею на зв`язку та у разі потреби приходила до ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що була знайома з ОСОБА_5 з 2010 року, через спільних знайомих, а у 2012 чи 2013 роках познайомилась і з позивачем, як цивільним чоловіком ОСОБА_5 . Вони часто ходили один до одного в гості, разом відпочивали, їздили на велосипедах. Коли чоловік ОСОБА_5 , позивач, їздив на дачу, то вона за потреби приходила до ОСОБА_5 на допомогу, оскільки остання хворіла, купувала їй інсулін. ОСОБА_5 та позивач завжди були разом, як чоловік та дружина.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно із довідкою про причини смерті від 29.08.2022 виданою Лівобережним відділенням №1 відділу судово-медичної експертизи трупів, причина смерті ОСОБА_3 не встановлена через гнильні зміни трупа.

ОСОБА_1 замовлено організацію та проведення поховання ОСОБА_3 .

За заявою ОСОБА_1 , приватним нотаріусом КМНО Журавською М.А., заведено спадкову справу №14/2022 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка до дні смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_2 , належала померлій ОСОБА_3 на підстав договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНОП Падалка Р.О. 30.11.2012 та була передана в іпотеку ПАТ «Універсал банк» за договором іпотеки від 30.11.2012.

За заявою ОСОБА_1 , між ним та АТ «Універсал банк» 14.07.2023 укладено договір про переведення боргу за кредитним договором №НL16050 від 30.11.2012 укладеним із ОСОБА_3 , у зв`язку із її смертю, на суму залишку заборгованості в розмірі 99 512,30 грн.

14.07.2023 ОСОБА_1 перерахував в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НL16050 від 30.11.2012 грошові кошти в сумі 99 512,30 грн.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 04.12.1997 по 24.05.2021 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , а з 07.12.2022 - АДРЕСА_4 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною другою статті 21 СК України встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21) та інших.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, показання свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання необхідно зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17, від 19.02.2021 у справі № 738/1093/19, від 22.06.2021 у справі № 554/1251/20, від 22.07.2021 у справі № 280/1710/18.

У постанові від 17.10.2018 у справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

На підставі частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Подібні за змістом висновки висловлені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.09.2023 у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина третя статті 89 ЦПК України).

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вказали, що приблизно з 2012-2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом, вели спільне господарство, разом працювали, відпочивали, підтримували один одного.

Разом із тим, самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14.02.2018 у справі № 129/2115/15-ц та від 22.04.2021 у справі № 707/2882/19.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 14.03.2019 у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у статті 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19.10.2000 із змінами та доповненнями, згідно якої домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, позивачем надано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та довідка про причину смерті, договір іпотеки, договір - замовлення на організацію поховання, довідку приватного нотаріуса КМНО Журавської М.А. та витяг про реєстрацію спадкової справи, договір про переведення боргу та заяви ОСОБА_1 до АТ «Універсал банк», автобіографію ОСОБА_3 , довідку до акта огляду МСЕК та річний епікриз за 2009 на ОСОБА_3 .

Разом з тим, надані позивачем письмові докази не підтверджують факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, ведення ними спільного господарства, наявність у них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, та не свідчать про те, що між останніми склались та мали місце протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2019, справа № 552/6659/16-ц, провадження № 61-36768св18.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 у справі № 761/38043/17, провадження № 61-47739 св 18.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 в справі № 531/295/19 (61-3071св21).

Доказів того, що сторони виконували спільний ремонт, наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин ОСОБА_1 суду не надано.

Доводи позивача щодо спільного його проживання з ОСОБА_3 , тобто постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, не знайшли свого підтвердження, ОСОБА_1 не надано суду достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів про наявність у нього з ОСОБА_3 сімейних стосунків, спільного сімейного господарства.

Таким чином, з огляду на викладені норми чинного законодавства, в розрізі даного спору, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, закріплення адекватного захисту права або інтересу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки останній є необґрунтований та не підтверджений належними та допустими доказами у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 3, 21, 36 Сімейного кодексу України, ст.ст. 15, 1216, 1217, 1223, 1258, 1259, 1261, 1264, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 10, 11, 12, 76, 77-81, 89, 90, 95, 133, 138-141, 209, 210, 244, 245, 258, 259, 263-266, 268, 354, 355 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_7 ) до Київської міської ради (, 01044, вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавська Мирослава Адамівна, (вул. Павла Чубинського, 10, прим. 58, м. Київ), про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 09.06.2024.

Суддя: