Справа №489/3505/25
Провадження №2/489/2154/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення не виплаченої частки доходів, отриманих від здачі будинку в оренду

встановив.

Позивачка, через свого представника адвоката Орловського М.А., звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 92500 грн. в якості не виплаченої їй частки доходів, отриманих від здачі в оренду будинку АДРЕСА_1 за період з 01.10.2024 по 04.02.2025. Мотивуючи свої вимоги тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить позивачці та відповідачу на праві спільної часткової власності по частки за кожним. У вказаному будинку позивачка зареєстрована та використовувала його для постійного проживання разом зі своїм неповнолітнім сином. З початком повномасштабної збройної агресії рф проти України була змушена виїхати за межі України разом з дитиною. 04.02.2025 позивачка повернулася до України і приїхавши до будинку виявила, що в домі змінені замки на воротах та вхідних дверях. Викликавши працівників поліції, їй стало відомо, що в будинку проживають сторонні особи, які пред`явили їй договір оренди квартири/будинку № 01/10 від 01.10.2024 укладеного між відповідачем та БО БФ «Глобал Емпавермент мінш юа», відповідно до якого відповідач передав в оренду будинок АДРЕСА_1 . Ціна договору оренди складає 37000 грн. в місяць та 37000 грн. гарантійний платіж відповідно до п. 3.3 договору. Договір оренди діяв 4 місяці і 3 дні, за які відповідач отримав дохід, який є спільною частковою власністю орендну плату у сумі 148000 грн. і 37000 грн. гарантованої (заставної) плати, всього 185000 грн., та підлягає поділу по 92500 грн. кожному співвласнику.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що він з`явився до будинку після отримання рішення суду про виселення чоловіка позивачки ОСОБА_3 у грудні 2022. До цього часу будинком не користувався близько трьох років, але був змушений погашати борги за комунальні платежі, які були використанні позивачкою та її друзями, які проживали у будинку. У присутності поліції, в грудні 2022 він зайшов до будинку та зафіксував його жахливий стан, після позивачки, все потребувало негайного ремонту. На погашення заборгованості за комунальні послуги та ремонт будинку позивачка не надала жодних коштів. З лютого 2025 позивачка знову проживає у даному будинку та не оплачує рахунки за комунальні послуги як співвласниця будинку. Доводи позивачки щодо отримання доходів від здачі в оренду будинку є необґрунтованими.

Від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що відповідач у своєму відзиві посилається на рішення суду про виселення ОСОБА_3 в грудні 2022. Проте, вказана особа проживає та зареєстрована за іншою адресою. Крім того, ОСОБА_4 у вказаний період взагалі відсутній на території України. У відзиві відповідач вказує на наявність виконавчого провадження щодо заборгованості за газопостачання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не дивлячись на те, що позивачка покинула територію України через збройну агресію 23.03.2022 та повернулася в Україну лише 01.02.2025. Позивачка так само сплачувала рахунки за комунальні послуги у вказаному будинку. Крім того, у вказаному будинку також проживав їх спільний син. В період відсутності позивачки в Україні відповідач регулярно здавав будинок погодинно без її відома.

Ухвалою суду від 07.05.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивачка в позові вказує, що з початком повномасштабної збройної агресії рф проти України вона була змушена виїхати за межі України разом з дитиною. 04.02.2025 повернувшись до України, виявила, що в будинку АДРЕСА_1 проживають сторонні особи, які пред`явили їй договір оренди квартири/будинку АДРЕСА_2 /10 від 01.10.2024 укладеного між відповідачем та БО БФ «Глобал Емпавермент мінш юа», відповідно до якого відповідач передав в оренду будинок АДРЕСА_1 . Ціна договору оренди складає 37000 грн. в місяць. Будинок перебував в оренді 4 місяці та 3 дні, за які сплачено у загальному розмірі 185000 грн., які повинні бути спільною часткою.

Норми права та мотиви їх застосування.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статі 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (частина перша статті 761 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 793 ЦК України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по частки за кожним на підставі Договору купівлі продажу від 19.03.2004, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рудою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-421.

Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 04.05.2025.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , вбачається, що 07 липня 2020 ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 06.04.2024 за № 2024/003436139, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

01 жовтня 2024 між ОСОБА_2 (далі наймодавець) та БО БФ «Глобал Емпавермент мінш юа» (далі наймач) укладено Договір найму (оренди) квартири/будинку АДРЕСА_3 (далі Договір), відповідно до якого предметом цього договору є тимчасова передача в найм (оренду) на оплатній основі житлове приміщення будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з усіма невідємними технічними пристроями, побутовою технікою та предметами домашньої обстав ноки згідно специфікації № 1 до цього договору.

Позивачка в позові зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебував в оренді 4 місяці і 3 дні, за що відповідач отримав орендну плату у розмірі 148000 грн.+ гарантійний платіж у сумі 37000 грн., всього 185000 грн.. Вважає, що вказана сума підлягає поділу між співвласниками будинку.

Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна договірна ціна відповідно до умов цього договору до нарахування складає 37000 грн. За домовленістю сторін, щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості вноситься наймачем у грошовій формі на рахунок/банківську карту наймодавця після сплати податків і становить 29785,00 грн. за кожен місяць строку найму зазначеного в договорі.

Згідно п. 3.3, 3.4 Договору, в момент укладення договору наймач виплачує наймодавцю заставний (гарантійний) платіж, суму в національній валюті в гривні у розмірі 37000 грн. Зазначена в п. 3.3 заставна (гарантійна) сума повертається наймачеві в повному обсязі не пізніше двох банківських днів з моменту закінчення найму в разі дотримання умов, зокрема, в момент закінчення строку дії договору найму, в тому числі, у випадку дострокового розірвання, крім випадку, передбаченого абзацом 4 п. 3.5 Договору.

Заставна (гарантійна) сума зазначена в п. 3.3 не повертається наймачеві у разі, зокрема, коли договір найму розірвано з ініціативи наймача раніше 12 місяців після набуття договору чинності (п. 3.5 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено термін дії договору з 01 жовтня 2024 по 31 травня 2025.

Позивачка в позові зазначає, що з початком повномасштабної збройної агресії рф проти України вона була змушена виїхати за межі України разом з дитиною. 04.02.2025 повернувшись до України, виявила, що в будинку АДРЕСА_1 проживають сторонні особи, які пред`явили їй договір оренди квартири/будинку АДРЕСА_2 /10 від 01.10.2024.

За таких обставин, ураховуючи розмір частки позивачки ОСОБА_1 у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме 1/2 частки, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки суму орендної плати у розмірі 92500 грн., без урахування податків і зборів.

Щодо спору за сплату та заборгованість за комунальні послуги у вказаному будинку судом не береться до уваги, оскільки вони не стосуються дійсної справи, так само не стосується справи реєстрація та фактичне місце проживання ОСОБА_3 .

Щодо судових витрат.

Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляла, орієнтовні судові витрати та клопотання про їх розподіл в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не подавала, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення не виплаченої частки доходів, отриманих від здачі будинку в оренду задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину доходів згідно частки у спільному майні, отриманих від здачі в оренду житлового будинку АДРЕСА_1 , що становить 92500 грн. 00 коп. без урахування податків і зборів.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено «17» червня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева