Провадження № 2/522/6070/25
УХВАЛА

26 червня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За правилами ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Довіреність на представництво особою інтересів юридичної особи не може бути підтвердженням повноважень особи в порядку самопредставництва.

Особа, яка представляє юридичну особу у суді за довіреністю і виконує процесуальні дії на підставі повноважень, наданих їй довіреністю, виступає від імені цієї особи - довірителя, а не в порядку самопредставництва, тобто представник, звертаючись до суду від імені юридичної особи на підставі виданої ним довіреності, не діє у такому разі як законний представник в порядку самопредставництва. За загальним правилом у теорії права, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. Так, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Для підтвердження повноважень самопредставництва юридична особа має надати статут, положення чи трудовий договір (контракт), у яких чітко визначене право цієї особи діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження. (Відповідна позиція висловлена у п. 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 9901/39/20, провадження № 11-137заі20 та в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 925/756/19).

Як слідує з позовної заяви, вона підписана представником Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за довіреністю в порядку передоручення від 09.08.2023 Гаврилюком А. А.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною третьою статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року представництво відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Положеннями частини 4-статті 131-2 Конституції України передбачено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Згідно з частиною другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Враховуючи положення ст. 19 ЦПК України, ст. 274 ЦПК України, предмет та підстави позову, дана справа не належить до категорії трудових чи малозначних, а відтак представництво сторін у даній справі повинно здійснюватися виключно адвокатом.

У матеріалах справи відсутні докази, що Гаврилюк А. А. є адвокатом.

Отже, повноваження Гаврилюка А. А. як представника позивача належним чином не підтверджені.

Крім того, будь-які інші докази, які б визначали право Гаврилюка А. А. діяти від імені позивача в порядку самопредставництва без додаткового уповноваження, в доданих до позовної заяви матеріалах також відсутні.

Відтак, повноваження Гаврилюка А. А. на представництво інтересів позивача належним чином не підтверджені.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважити, що позовна заява підписана уповноваженим представником.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано, заява підлягає поверненню.

Оскільки позовну заяву підписано особою, повноваження якої не підтверджено у встановленому законом порядку, позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА