Провадження № 2/333/1516/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява, яка обґрунтована наступним.

13.12.2024р. ОСОБА_2 у розмовнику Вайбер в групі «Наш дом», яка налічує 175 учасників, виклала пост наступного змісту (далі мовою оригіналу):

«Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги в качестве предоплаты за декабрь не снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД ОСОБА_3 ОСОБА_4 (управляющий «Универсалбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю».

Позивач вважає, що вищезазначений пост Відповідачки є таким, що містить недостовірну інформацію, образи щодо Позивача, містить відомості, що порочать честь, гідність та ділову репутацію Позивача.

Позивач зазначає, що звинувачення Позивача у корупційних зв`язках та здійсненні дій, щодо відмивання грошей, тобто фактично звинувачення Позивача у скоєнні дій, що містять ознаки складу злочину, не можна віднести до категорії «оціночні судження».

Позивач зазначає, що після оприлюднення вищезазначеного посту, Позивачу почали телефонувати обурливі жителі будинку, в якому проживає Відповідачка, й не тільки вони, з вимогою надати пояснення з приводу інформації, що викладена у пості.

Ці всі події відволікали Позивача від роботи, повсякденного життя, змінився нормальний устрій життя Позивача, з`явилися проблеми із здоров`ям: підвищення артеріального тиску, стан тривоги й т.ін.

Таким чином, в результаті порушення особистих немайнових прав Позивача, Позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилась у переживанні, знервованості, обуренні у зв`язку із поширення щодо нього неправдивої інформації, яка принижує професійні та людські якості Позивача.

У зв`язку із неправомірним поширенням відносно Позивача недостовірної негативної інформації, Позивач знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого в Позивача різко знизилася працездатність та суттєво зменшилася самоповага.

У зв`язку з публікацією недостовірної інформації щодо Позивача Відповідачкою та розповсюдження, що дає можливість ознайомитися з нею невизначеному колу осіб Позивачу завдано моральну шкоду, яку Позивач оцінює у 1 000 грн.

Оскільки оспорювана інформація була розміщена в розмовнику Вайбер в групі «Наш Дом», то Відповідачку слід зобов`язати видалити вищезазначений пост та спростувати інформацію, що викладена у вказаному пості шляхом розміщення в розмовнику Вайбер в групі «Наш Дом» резолютивної частини рішення у цій справі.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд:

-визнати інформацію, що викладена ОСОБА_2 в розмовнику Вайбер в групі «Наш ДОМ», а саме: «Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги в качестве предоплаты за декабрь не Снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД ОСОБА_3 . ОСОБА_4 (управляющий «Универсапбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю» недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та такою, що дискредитує його в очах громадян, формуючи у них відповідну негативну оцінку його ді;

-зобов`язати ОСОБА_2 видалити з розмовника Вайбер в

групі «Наш ДОМ» пост «Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги ь качестве предоплаты за декабрь не снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД ОСОБА_3 ОСОБА_4 (управляющий «Универсалбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю»;

-зобов`язати ОСОБА_2 спростувати інформацію, що викладена в розмовнику Вайбер в групі «Наш дом», а саме: «Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги в качестве предоплаты за декабрь не снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД ОСОБА_3 ОСОБА_4 (управляющий «Универсалбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, Очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю», розмістивши в розмовнику Вайбер в групі «Наш дом» резолютивну частину рішення у даній судовій справі.

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються з виплат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам по справі встановлений строк для надання заяв по суті спору.

У встановлений вищевказаною ухвалою суду строк, відповідачкою подано відзив на позов, в якому вона не визнала позовні вимоги та просила відмовити в їх задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю. Свої заперечення обґрунтовує тим, що з контексту її думки у пості щодо Позивача видно, що це припущення не містило безспірних тверджень про достовірні фактичні дані, а ґрунтувалася на інформації, що містила оціночні судження і стосувалася критики особи та дій позивача. Вона не поширювала інформацію про факт, а оспорювана позивачем «інформація» по суті є її оціночним судженням, а точніше - її думкою в пості. Зазначила, що не можуть бути спростовані думки, які виражені мовними засобами, зокрема вживанням гіпербол, алегорій, сатири. Послалась на те, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. На підтвердження вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив лише перелік обставин, які, на його думку, свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, однак позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 77, 78ЦПКУкраїни на підтвердження факту заподіяння йому конкретних моральних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідачів та з яких міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди.

Представником позивача подана суду відповідь на вказаний відзив в якому він наполягав на задоволенні позову, зазначивши, що він в позові послався не на ч. 3 ст. 277 ЦК, як зазначає відповідачка у відзиві, а на п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», яка містила посилання на вищезазначену норму, що була скасована. При цьому він звертав увагу на даний пункт Постанови, задля прикладу загального принципового підходу з доказової бази в судовому провадженні з таким предметом позову. Посилання Відповідачки, що наразі саме Позивач повинен доводити неправдивість оголошеної публічної інформації, не мають нічого спільного із законом. Представник позивача наголошує, що звинувачення Позивача у корупційних зв`язках та здійсненні дій, щодо відмивання грошей, тобто Фактично звинувачення Позивача у скоєнні дій, що містять ознаки складу злочину, не можна віднести до категорії «оціночні судження».

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 , який брав участь в судовому провадженні через представника адвоката Вишнякова Д.О., підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених в позові.

Відповідачка ОСОБА_6 в судових засіданнях по справі не визнавала позовні вимоги та просила відмовити в їх задоволенні, з підстав зазначених у її відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.12.2024 р. ОСОБА_2 у чаті в групі «Наш дом» у месенджері Вайбер, яка налічує більше одного учасника, виклала пост наступного змісту (далі мовою оригіналу):

«Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги в качестве предоплаты за декабрь не снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (управляющий «Универсалбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю».

З вищевказаного посту та наданих Відповідачкою копій скріншотів повідомлень у чаті в групі «Наш дом» (мовою оригіналу) вбачається, що між учасниками цього чату, зокрема і відповідачкою, існує конфліктна ситуація з приводу надання комунальних послуг до їх багатоквартирного будинку компанією «Универсалбуд». Достовірних доказів, що дана компанія надає ці послуги будинку, і ОСОБА_4 , будь-яким чином пов`язаний з цією компанією, сторонами суду не надавалося.

Відповідачкою надані також скріншоти: з вищевказаного чату, датовані раніше викладення спірного посту; з іншого чату, учасником якого є позивач; з сайтів в інтернеті, що містять інформацію відносно позивача, його господарської діяльності, а також інших осіб, зазначених в спірному пості, та їх взаємодії.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір.

Згідно ст.10 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована згідно Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом статті 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року по справі №646/1554/23 в п. 49-62 викладені наступні правові висновки.

49. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України).

50. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

51. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

52. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

53. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

54. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

55. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 2318/1249/2012).

56. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження щодо позивача. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

57. Для того, щоб відрізнити фактичне твердження від оціночного судження, необхідно враховувати обставини справи і загальний тон висловлювань (рішення ЄСПЛ Brasilier v. France, № 71343/01, § 37, 11 квітня 2006 року; Balaskas v. Greece, № 73087/17, § 58, 05 листопада 2020 року), маючи на увазі, що твердження щодо питань, які становлять суспільний інтерес, можуть на цій підставі становити оціночні судження, а не констатацію фактів (рішення ЄСПЛ Paturel v. France, № 54968/00, § 37, 22 грудня 2005 року).

58. Водночас, свобода вираження поглядів є однією з основоположних засад демократичного суспільства. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти державу чи будь-яку частину її населення. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (див. рішення у справі «Бедат проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), заява № 56925/08, пункт 48, від 29 березня 2016 року).

59. Розглядаючи питання необхідності такого обмеження у демократичному суспільстві в інтересах «захисту репутації та прав інших осіб», від суду може вимагатися перевірити, чи дотримано справедливий баланс під час захисту двох цінностей, гарантованих Конвенцією, які у певних випадках можуть конфліктувати між собою, зокрема, з одного боку, свободи вираження поглядів, захищеної статтею 10 Конвенції, а з іншого - права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції (рішення у справі «Бедат проти Швейцарії» (Bedat v. Switzerland), пункт 74).

60. Проте для того, щоб стаття 8 Конвенції підлягала застосуванню, посягання на репутацію особи має досягнути певного рівня серйозності та бути таким, що завдає шкоди здійсненню особою свого права на повагу до приватного життя (рішення у справах «А. проти Норвегії» (A. v. Norway), заява № 28070/06, пункт 64, від 09 квітня 2009 року та «Аксель Шпрінгер АГ проти Німеччини» [ВП] (Axel Springer AG v. Germany) [GC], заява № 39954/08, пункт 83, від 07 лютого 2012 року).

61. У своїй практиці ЄСПЛ визначив низку відповідних критеріїв, за допомогою яких урівноважуються права на свободу вираження поглядів та на повагу до приватного життя, зокрема: чи вплинула оскаржувана публікація на обговорення, яке становило суспільний інтерес; чи добросовісно діяла особа, яка висловила твердження; наскільки відомою є особа, якої стосується публікація, та що є предметом публікації; контекст, в якому були висловлені оскаржувані твердження; зміст, форма та наслідки публікації; попередня поведінка відповідної особи; метод отримання інформації та її достовірність; а також характер і тяжкість накладеного покарання (рішення у справі «Аксель Шпрінгер АГ проти Німеччини» (Axel Springer AG v. Germany), пункти 89-95, та рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)» [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 і № 60641/08, пункти 108-113, ЄСПЛ, 2012).

62. ЄСПЛ наголошував, що для того, аби втручання в право на свободу вираження поглядів було пропорційним законній меті захисту репутації інших осіб, необхідним елементом є існування об`єктивного зв`язку між оскаржуваним твердженням та особою, яка подала позов про захист честі та гідності. Простих особистих припущень чи суб`єктивного сприйняття публікації як наклепу недостатньо, аби встановити, що відповідна особа безпосередньо постраждала від публікації. В обставинах конкретної справи має існувати щось, аби змусити пересічного читача відчути, що твердження безпосередньо стосується конкретного позивача, або що він або вона були піддані критиці (рішення у справі «Куніцина проти Росії» (Kunitsyna v. Russia), заява № 9406/05, пункти 42 і 43, від 13 грудня 2016 року).

Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вирішуючи питання щодо належності інформації, яку оспорює позивач, до фактичних тверджень чи оціночних суджень суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Таким чином, згідно статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

В постанові Верховного Суду від02 жовтня 2024 року по справі №№ 756/4408/21, зробив висновки, що публічний статус позивача, який звернувся до суду за захистом честі та гідності, та суспільний інтерес щодо нього при виконанні ним своїх обов`язків свідчить про більш ширші межі допустимої критики відносно нього, що узгоджується зі статтею 10 Конвенції, відповідною практикою ЄСПЛ, Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, яка схвалена 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендаціями, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя (див.: пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Аналізуючи інформаційний матеріал, розміщений в спірному пості відповідачки, а також з наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку , що з частини викладених в ньому інформації, зокрема з тексту (далі мовою оригіналу) «Очень важно, чтобы на собрании председатель вместе с бухгалтером дала объяснение с оплатой на октябрь и «не получившийся» ноябрь. То, что вернули деньги в качестве предоплаты за декабрь не снимает с них ответственности за прокрученную аферу с деньгами жильцов. А также подробную информацию о так сказать Нашей Компании Универсалбул, когда она заключила с ним договор? С ее слов с ноября, хотя мы до 1.12. относились к МЛД…» взагалі не можливо встановити, що вона стосується позивача, жодної деталізації чи фактів з приводу дії чи особи позивача в ній не відображені.

В подальшому зміст інформації, в якому згадується ОСОБА_1 , а саме, далі мовою оригіналу «… ОСОБА_3 ОСОБА_4 (управляющий «Универсалбуд», ОСОБА_5 (депутат) очень давно «сотрудничают». Покопавшись на досуге в интернете, почитавши разную инфу об этих людях и их действиях, очень многое становится ясно, много ума не надо, чтоб понять всю эту «кухню». Наш дом для них заработок и «отмывка денег», вот что я думаю.» суд розцінює як оціночне судження - припущення відповідачки щодо діяльності вищевказаних осіб, які згідно посту є публічними чи посадовими особами, без жодного зазначення певних фактів та деталізації щодо кожної особи, зокрема і позивача. Частина тексту вищевказаного тексту викладена в переносному значенні, який може по різному тлумачиться як в негативному, так і позитивному значенні Зазначення відповідачкою в пості, далі мовою оригіналу, - «Наш дом для них заработок и «отмывка денег» є її оціночне судження, про що свідчить також її вказівка в тексті, яким вона завершує спірний пост (далі мовою оригіналу) «вот, что я думаю».

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що інформація, викладена в спірному пості відповідачки, є її оціночними судженнями, правдивість яких не можна перевірити на предмет їх дійсності. Зазначені у пості висловлювання є вираженням суб`єктивної думки та поглядів відповідачки щодо вказаних в пості осіб, зокрема і позивача, і не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації останнього, оскільки відображають власні думки відповідачки основані на баченні певної інформації щодо нього та інших осіб, які згадуються в пості, їх взаємодії, діяльності, викладеної в інтернеті, інших чатах, та власними висновками щодо цієї інформації, є оцінкою отриманої інформації. Такі висновки не можуть бути ані спростовані, ані підтверджені, а тому не можуть бути предметом судового захисту у розумінні положень статей 94, 277 ЦК України.

Фактичних тверджень, які б принижували честь та гідність, ділову репутацію позивача, в спірному пості, суд не вбачає. Позивач належними і допустимими доказами не підтвердив, що поширена відносно нього інформація відповідачкою є твердженням останньої про факти.

У справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» (рішення від 31 липня 2007 року) ЄСПЛ: «37. Суд знову повторює, що свобода вираження являє собою одну з найважливіших основ демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу. Відповідно до частини другої статті 10 Конвенції, вона стосується не лише «інформації» або «ідей», які сприймаються схвально або вважаються необразливими, або не викликають інтересу, але й тих, що ображають, шокують або непокоять. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та свободи поглядів, без яких не існує «демократичного суспільства». Отже, чинним законодавством не передбачено можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тому що вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків, не можуть бути предметом судового захисту, оскільки, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів, не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а особи, які є публічними фігурами мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц (провадження № 61-319 св 21), від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20 (провадження № 61-18186 св 20), від 22 лютого 2023 року у справі № 757/62109/18-ц (провадження № 61-2247 св 22).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Вирішуючи заявлені вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує також наступне.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог щодо моральної шкоди позивача не надано жодних доказів, зокрема в обґрунтування вказаного розміру моральної шкоди.

Оцінивши вищевказані докази, кожен окремо та в їх сукупності, проаналізував правові норми, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду щодо таких правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 23, 277 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3

Повний текст судового рішення складений 10.06.2025 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова