Справа № 134/329/25
УХВАЛА

09 червня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року в цивільній справі № 134/329/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що не отримувала жодної судової повістки, а рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення нею не підписані. Разом з тим зазначила, що не підписувала договір між ТОВ «Бізнес Позика» № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26 листопада 2023 року та не укладала його в електронній формі, з наступних підстав: якби вона дійсно укладала такий договір, то в обов`язковому порядку мала би здійснювати набір у відповідній електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація мала б відобразитись у вказаній електронній формі та зберегтись на сервері кредиторів для подальшого долучення до кредитних договорів, і за таких обставин позивач міг би надати такі докази, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Позивачем надано лише паперові копії договору, які не можуть вважатися електронними документами, оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладання договору між нею та кредитором. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення їй, підтвердження нею пропозиції щодо укладання договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладання кредитних договорів у формі електронного правочину. В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що позивач просив стягнути з відповідача 85164, 58 гривень простроченої заборгованості за нарахованими процентами і суд задоволив цю вимогу. Вважає такі відсотки завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦПК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального користування принципу верховенства права. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Тому при перегляді заочного рішення просить зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом (23453,47 грн). Наголосила, що в матеріалах справи не міститься жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики. Вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають та просить суд скасувати заочне рішення суду від 28.04.2025 року по справі № 134/329/25 за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду судом за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася в заяві про скасування заочного рішення зазначила про розгляд даної заяви без її відсутності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення на клопотання, де зазначив, що розгляд заяви про скасування заочного рішення проводити у його відсутність. Свої заперечення на заяву про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 по справі № 134/329/25 за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості обґрунтував наступним. Відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення: 1. Не зазначила жодних обставин, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду (з посиланням на відповідні докази). 2. Не зазначила причин неподання відзиву (з посиланням на відповідні докази). 3. Не зазначила жодних належних та обґрунтованих заперечень щодо Позовних вимог Позивача (з посиланням на відповідні докази). 4. Не подала Заяву про перегляд заочного рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 5. Не надала жодних доказів вручення Відповідачу Заочного рішення суду, після чого Відповідач міг би просити суд поновити строк для подання Заяви про перегляд заочного рішення суду, та яку Відповідач повинен був подати протягом 20 днів з дня вручення йому Заочного рішення суду. 6. Не просить суд поновити строк для подання Заяви про перегляд заочного рішення суду (тобто така Заява була подана стороною Відповідача з порушенням встановленого процесуальним Законом строку). 7. Не зазначила жодних достатніх підстав для поновлення строку для подання Заяви про перегляд заочного рішення. Щодо укладання договору зазначив, що відповідно до статті 204 ЦКУ правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення. При цьому, невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків. Відповідно до абзацу першого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до абзацу третього ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до абзацу четвертого ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Суб`єкти електронного документообігу використовують електронні підписи та електронні печатки у випадках, встановлених законодавством, або за домовленістю між відповідними суб`єктами. До позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ці візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткової угоди були посвідчені директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Під час укладення Кредитного договору та Додаткової угоди сторони погодились укласти Кредитний договір та Додаткову угоду з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору та Додаткової угоди). Кредитний договір та Додаткова угода укладені між Позивачем та Відповідачем не є договорами приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України). Наданий разом з позовною заявою доказ перерахування Кредитних коштів є належним, допустимим та достатнім доказом перерахування Кредитних коштів та є документом первинної бухгалтерської документації, який повністю відповідає ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі також Закону) та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України, далі також - Положення). Звертає увагу суду, що у Заяві про перегляд заочного рішення сторона Відповідача не заперечувала факт здійснення Відповідачем платежів за Кредитним договором. Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні заяви сторони Відповідача про перегляд заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року у справі № 134/329/25.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 1 ст. 287 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року в цивільній справі № 134/329/25 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», - заборгованість за кредитним договором № 481485-КС-001 від 26 листопада 2023 року, в розмірі 108 618 (сто вісім тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 05 копійок та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі двадцять дві) гривень 40 копійок (ухвалою суду від 02 травня 2025 року було виправлено описку у скороченому рішення, замість зазначеного невірного розміру судового збору 2422, 10 копійок, вказано вірно 2422, 40 копійок).

Відповідно до ч.1 ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, вказані обставини повинні існувати в сукупності.

Згідно ч.ч.1, 6, 8 ст.128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (відповідь № 1161159 від 03.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру). Вказану адресу відповідачка зазначила і у заяві про перегляд заочного рішення по справі.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119. ОСОБА_1 отримала судову повістку на 28 березня 2025 року 11 березня 2025 року, про що свідчить її підпис на даному повідомленню. Повістка направлялася на адресу: АДРЕСА_1 . До суду дане рекомендоване повідомлення повернуто 18.03.2025 року.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року було відкладено розгляд справи у зв`язку з першою неявкою відповідачки та повторно витребувано докази, які не надані на ухвалу суду 04 березня 2025 року.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119. ОСОБА_1 отримала судову повістку на 28 квітня 2025 року 12 квітня 2025 року, про що свідчить її підпис на даному повідомленню. Повістка направлялася на адресу: АДРЕСА_1 . До суду дане рекомендоване повідомлення повернуто 16.04.2025 року.

Таким чином, відповідачка була повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, будь-яких заяв, клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи чи неможливість явки в судові засідання 28 березня 2025 року та 28 квітня 2025 року до суду не подала. Відзиву також подано не було.

Тому сумнівів про отримання судової повістки з огляду на зазначене у суду не виникає.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідачка зазначає, що судові повістки не отримувала, а підписи на рекомендованих повідомлення про вручення поштового відправлення вона не ставила, проте жодних доказів на це не надала та не спростувала належними та допустимими доказами, що підписи на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення належать не їй.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію заочного рішення відповідачка отримала 08 травня 2025 року. Заяву про перегляд заочного рішення подано 29 травня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення відповідачкою не пропущено.

Разом з тим, відповідачка посилається в заяві про перегляд заочного рішення про те, що нею не укладався договір про надання кредиту, разом з тим в подальшому просить суд у разі перегляду заочного рішення зменшити відсотки, що прямо не відповідає твердженню, про те що вона не укладала договір кредиту. Зазначає, що є дуже високі відсотки, що є тягарем для неї та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Разом з тим, суд зазначає, що заочним рішенням від 28 квітня 2025 року встановлено, що кредитний договір та додаткова угода підписані та є укладеним відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В своїй заяві відповідачка не навела доказів на спростування даного твердження. Разом з тим, твердження відповідачки, що у справі відсутні докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи та надані позивачем, а саме: договором № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2023 року; пропозицією укласти договір № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2023 року; прийняттям пропозиції укласти Договір № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2023 року; Додатковою угодою № 1 від 07.03.2024 року до Договору № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2023 року; пропозицією укласти Додаткову Угоду №1 від 07.03.2024 року до Договору № 481485-КС-001 від 26.11.2023 року про надання кредиту; прийняттям пропозиції щодо укладання Додаткової угоди № 1 від 07.03.2024 року до Договору № 481485-КС-001 про надання кредиту від 26.11.2023 року; візуальною формою послідовності дій Клієнта. Відповідачка заперечує проти процентів, які нараховані позивачем та ухваленням рішенням суду стягувати з неї на користь позивача, проте свого розрахунку, з чого вона вийшла, що проценти, у разі перегляду заочного рішення мають бути зменшені до розміру самого тіла кредиту, суду не надала. Разом з тим, суд зазначає що особа вільна у виборі контрагента з укладання договору, однак відповідачка ознайомившись із умовами надання кредиту, зокрема із процентами за користування кредитом, уклала, підписала за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, цим самим погодилась на всі умови, які зазначені у договорі кредиту, що відповідає принципу свободи договору. Відповідачка разом з тим зазначає, що позивачем не надано доказів перерахування суми позики позивачем на її рахунок. Разом з тим, судом було досліджено докази (в тому числі і в електронному вигляді), які надані на вимогу суду АТ «Райффайзен Банк». Крім того номер електронного платіжного засобу було вказано в реквізитах Позичальника в Договорі № 481485-КС-001 від 26.11.2023 року самою Позичальницею. На спростування даних доказів відповідачкою в заяві про перегляд заочного рішення жодного доказу не надано.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідачка фактично посилається на недоведеність позовних вимог позивачем, при цьому не зазначає про наявність будь-яких доказів на їх спростування.

Оскільки, підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення відповідача ОСОБА_1 , слід залишити без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 260, 280-289 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2025 року в цивільній справі № 134/329/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2025 року.

Суддя