СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4694/25

пр. № 2/759/5313/25

20 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у березні 2025 р. позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №500769523 від 11.05.2023 у розмірі 362037 грн 34 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.05.2023 ОСОБА_1 уклала з АТ «Сенс Банк» угоду про надання споживчого кредиту №500769523. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов?язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов Договору останній зобов?язаний достроково виконати всі боргові зобов?язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації, однак відповідач своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.

12.05.2025 представник відповідача у заяві про скасування заочного рішення заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки у відповідача не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем отримана вимога про дострокове повернення кредиту у 30-ти денний строк, що передував зверненню Банком до суду з даним позовом, як того вимагає Закон України «Про споживче кредитування». Крім того, надана АТ «СЕНС БАНК» виписка з особового рахунку сформована 11.05.2023 по 10.09.2024 по рахунку № НОМЕР_1 є належним та допустимим доказом відсутності заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №500769523 від 11.05.2023. Однак, надана позивачем виписка по особовим рахункам сформована з 11.05.2023 по 10.09.2024 по рахунку № НОМЕР_2 не відповідає рахункам, які зазначені в Кредитному договорі та не має ніякого відношення до ОСОБА_1 . Відповідно заборгованість у розмірі 328069 грн 97 коп., яка обліковується на даному рахунку не є заборгованістю ОСОБА_1 , водночас, наданий АТ «СЕНС БАНК» розрахунок заборгованості за кредитним договором не узгоджується з іншими - об`єктивними доказами, а саме випискою з рахунку та відповідно сам по собі не може бути підтвердженням наявності заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем. За таких обставин у матеріалах справи відсутні докази наявності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «СЕНС БАНК» та навпаки наявні докази відсутності такої заборгованості, отже відсутні підстави для задоволення позову (а.с.67-74).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.03.2025 справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 43-44).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2025 позовні вимоги задоволено (а.с. 58-63).

Ухвалою суду від 23.05.2025 заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2025 задоволено, скасовано заочне рішення суду від 16.04.2025, призначено загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.96-98).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 116).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 20.06.2025 надіслав заяву, в якій просив слухати справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити (а.с. 11-113).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити, посилаючись на доводи викладені у заяві про скасування заочного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що 11.05.2023 між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту №500769523, акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500769523, додаток №1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспорт споживчого кредиту, із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 328069 грн 97 коп.; процентна ставка - 4,99 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 120 місяців; дата повернення кредиту - 11.05.2033; порядок повернення кредиту - графік платежів: Графік платежів: до 11 числа кожного місяця по: з 1 по 12 міс. - 3806 грн 16 коп., з 13 по 24 міс. - 6758 грн 79 коп., з 25 по 120-й міс. - 8399 грн 14 коп. загальна кількість платежів 120; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_3 , відкритий у Банку (а.с. 20-27).

Відповідно до меморіального ордеру № від 11.05.2023 та виписок по рахункам № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 ОСОБА_1 було отримано кредитні кошти у розмірі 328069 грн 97 коп. (а.с. 28, 29-33).

Як вбачається з матеріалів справи, банк 02.04.2024 направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості у розмірі простроченого боргу (а.с. 34-36).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 10.09.2024 становить 362037 грн 34 коп., з яких 324391 грн 29 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 21644 грн 70 коп. - заборгованість по відсотках, 16001 грн 35 коп. - заборгованість по комісії (а.с. 37).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досянуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до виписки з особового рахунку, яка сформована 11.05.2023 по 10.09.2024 по рахунку № НОМЕР_1 , та який визначено використовувати для повернення заборгованості за Угодою, заборгованість у ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором №500769523 від 11.05.2023 відсутня.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не довів наявності заборгованості за кредитним договором.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: О.В. Ул`яновська