ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/425/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Гичко К.С.

та представника ТзОВ Західоптзбут - адвоката Ярмуся В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу № 607/24681/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року, ухваленого суддею Малярчуком В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватно-орендне підприємство Тернопільське про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іванченко О.В., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ТзОВ «Західоптзбут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватно-орендне підприємство «Тернопільське» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП у розмірі 417689,67 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 04.08.2023 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів MERCEDES-BENZ GLS 350 , номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Renault номер НОМЕР_2 під керуванням водія ТОВ «Західоптзбут» ОСОБА_2 , який був керівником вищезгаданої юридичної особи. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2023 у справі № 607/15090/23, яка набрала законної сили 29.08.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даного ДТП. У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту FО 01518019, укладений 27.03.2023 між АТ «СГ «ТАС» та позивачем. На виконання умов вищезазначеного Договору страхування АТ «СГ «TAC» провела автотоварознавче дослідження, яке було виконано фахівцем-автотоварознавцем оцінювачем ОСОБА_3 , яке оформлено Звітом № 10-015 від 23.10.2023 року. Згідно згаданого Звіту про оцінку товарної вартості ТЗ позивача на момент ДТП мав усереднену вартість у розмірі 2144610 грн. Відповідно до Звіту про оцінку та умов Договору страхування АT «СГ «ТАС», оцінивши залишки ТЗ позивача у сумі 848890 грн, відрахувавши 7 % зниження вартості під час торгів, врахувавши несплачену страхову премію у розмірі 31681,00 грн, а також франшизу 198000 грн виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 878030,33 грн. ОСОБА_1 продав залишки свого ТЗ на онлайн-аукціоні, проведеному АТ «СГ ТАС» за 848990 грн. Однак позивач не отримав достатнього страхового відшкодування, навіть з урахуванням продажу залишків ТЗ. Загальна сума недоотриманої компенсації матеріальних збитків складає 2 144 610 848 890 878 030,33 = 417 689,67 грн. Враховуючи викладене позивач зазначає, що оскільки винуватець ДПТ є керівником ТОВ «Західоптзбут», яке є відповідачем по справі, то саме відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ Західоптзбут на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 417689,67 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволені решти позову відмовлено, у зв`язку з безпідставністю.

Стягнуто з ТзОВ Західоптзбут на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 41770 грн.

Стягнуто з ТзОВ Західоптзбут судовий збір у розмірі 4176,90 грн.

В апеляційній скарзі ТзОВ Західоптзбут просить скасувати рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що підтвердженням завданням збитків є встановлені факти у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2023 року у справі № 607/15090/23 якою ОСОБА_2 визнано винуватим у порушенні вимоги п.п. 2.3 б, 10.2 Правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення ст. 124 КУпАП у виді штрафу. У постанові зазначено, що ОСОБА_2 працює директором ТОВ Захід ОПТ ЗБУД, а не у ТОВ Західоптзбут як зазначено в позовній та відповідачем у даній справі. Це дві різні юридичні особи.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що виходячи зі змісту вказаних норм склад учасників справи для наявності преюдиції має бути ідентичний, а під час розгляду справи № 607/15090/23 про адміністративне правопорушення, судом не встановлювались будь-які фактичні обставини справи щодо завдання шкоди автомобілю позивача та ким завдано збитки, водієм ОСОБА_2 , юридичною особою ТОВ Західоптзбут, де працював керівником та був засновником ОСОБА_2 та чи власником транспортного засобу ПОП Тернопільське під керуванням ОСОБА_2 , а також не вказано чи на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 виконував будь-які доручення ТОВ Західоптзбут і їх необхідність, які б дали підстави покладання на ТОВ Західоптзбут вини у вчиненому ДТП.

В даному випадку, поклавши обов`язок із відшкодування завданої потерпілому шкоди на ТОВ Західоптзбут, суд одночасно неправильно розтлумачив закон, внаслідок чого застосував закон, який не підлягав застосуванню та навпаки, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а отже прийняв незаконне рішення.

В даному випадку позивачу шкода була завдана фізичною особою ОСОБА_2 , який керував джерелом підвищеної небезпеки, власником (володільцем) якого було не ТОВ Західоптзбут, а третя особа, якою є ПОП Тернопільське.

Також у рішенні суду першої інстанції взагалі відсутня мотивація незастосування частини першої статті 1166 ЦК України якою прямо передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом із цим, в своїй позовній заяві потерпілий прямо просив стягнути кошти або з ТОВ Західоптзбут, або безпосередньо з винної особи, тобто безпосередньо з ОСОБА_2 як з особи, яка з використанням джерел підвищеної небезпеки, власником чи користувачем якого ТОВ Західоптзбут не є, внаслідок порушення правил дорожнього руху і завдало потерпілому шкоду.

За наведеного, внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального права, а саме застосування закону, тобто статті 1172 ЦК України яка до застосування не підлягала, та незастосування закону, а саме вимог статті 1166 ЦК України яка підлягала застосуванню, на підставі норм пункту 4 частини 1 та частини 2 статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування.

Також вважають заявлену суму 41770 грн про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та непідтвердженою будь-якими доказами. Так на час звернення до суду позивачем не надано будь-якого доказу (квитанції, платіжного доручення, платіжної інструкції тощо), щодо проведеного розрахунку з адвокатом. Вважають понесені витрати є завищеними та реально не були здійснені.

Відзив на апеляційну скаргу ТзОВ Західоптзбут до суду апеляційної інстанції не поступав.

В судовому засіданні представник ТзОВ Західоптзбут - адвокат Ярмусь В.Д. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак вони повернулися на адресу Тернопільського апеляційного суду як не отримані, з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Приватне-орендне підприємство Тернопільське повідомлялося про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТзОВ Західоптзбут - адвоката Ярмуся В.Д., проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 04 серпня 2023 року о 17.00 год. на автомобільній дорозі М-30 154 км+940 м, керуючи автомобілем марки «Renault Express», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобіля, що рухалися по ній, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 на час вчинення ДТП був керівником ТзОВ «Західоптзбут», місцезнаходження: Тернопільська область, смт. Дружба, вул. Л. Українки, буд 1А (т. 1 а.с.19-25).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2023 у справі № 607/15090/23, яка набрала законної сили 29.08.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП, яке трапилось 04.08.2023 року на автомобільній дорозі М-30154 км + 940 м, а саме за фактом того, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Express», не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобіля, що рухалися по ній, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (т. 1 а.с. 26-27).

27.03.2023 року між АТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FО 01518019 (т. 1 а.с.28-39)

Згідно із звіту № 10-015 фахівця - автотоварознавця про оцінку ринкової вартості автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 350 від 23.10.2023 року ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 350 на дату оцінки, визначена без урахування отриманих в ДТП 04.08.2023 року пошкоджень складала 1956701 грн 33 коп., усереднена ціна (на дату оцінки) вживаного автомобіля марки «Mercedes-Benz», 2017 року випуску складає 2144610 грн (т. 1 а.с. 40-43).

Відповідно до платіжної інструкції № 7928 від 14.11.2023 року СК ТАС було сплачено ОСОБА_1 878030,33 грн (призначення платежу страхове відшкодування по договору № FО 01518019 від 27.03.2023 року (т. 1 а.с. 44).

Позивач продав залишки свого ТЗ на онлайн-аукціоні, проведеному АТ «СГ ТАС, за 848990 грн (про що свідчить роздруківка зобов`язуваної пропозиції, договір комісії на продаж № 06/12/04 від 06.12.2023, акт прийому-передачі до зазначеного договору, банківські квитанції про оплату).

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки Renault Express, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрованого 10.08.2022 року, є ПОП «Тернопільське».

Відповідно до наказу ПП Західоптзбут № 2-к від 02.08.2023 ОСОБА_2 перебував у відпустці з 03 серпня 2023 року терміном на 5 календарних днів (а.с. 138).

З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.05.2024 року видно, що директор ТзОВ «Західоптзбут» з 02.05.2024 року є ОСОБА_4 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що винуватець ДТП ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП був у трудових відносинах з ТзОВ «Західоптзбут», керував транспортним засобом марки «Renault Express», д.н.з. НОМЕР_2 , на відповідній правовій підставі, а тому відповідачем є ТзОВ «Західоптзбут», яке повинно відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 , змінюючи позовні вимоги, просив суд стягнути різницю між фактичним розміром шкоди, завданої внаслідок ДТП та страховою виплатою і визначив відповідачами у справі ОСОБА_2 та ТзОВ Західоптзбут.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, яке трапилось 04.08.2023 року на автомобільній дорозі М-30154 км + 940 м, а саме за фактом того, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Express», не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобіля, що рухалися по ній, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mercedes-Benz» отримав механічні пошкодження, чим було завдано позивачу матеріальної шкоди.

Як видно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «Renault Express», д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_2 під час ДТП, належить ПОП «ТЕРНОПІЛЬСЬКЕ» (а.с.5).

Доказів того, що вказаний автомобіль перебував у водія ОСОБА_2 без відповідної правової підстави в матеріалах справи нема, що дає суду вважати, що в силу пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, яким передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб, тому відповідач ОСОБА_2 на правовій підставі керував автомобілем марки «Renault Express», д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім цього, на час скоєння ДТП ОСОБА_2 , перебував у відпустці, що підтверджується наказом ТзОВ Західоптзбут № 2-к від 02.08.2023 (а.с.138).

У матеріалах справи відсутні докази того, що ТзОВ Західоптзбут експлуатує автомобіль марки «Renault Express», д.н.з. НОМЕР_2 , в силу права власності, чи користування (оренди), чи повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні відомості, що автомобіль марки «Renault Express», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 під час вчинення ДТП, не належав на праві власності ТзОВ Західоптзбут, не перебував у користуванні (оренди), чи повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права у ТзОВ Західоптзбут, а також те, що на час скоєння ДТП ОСОБА_2 , перебував у відпустці та службові обов`язки директора ТзОВ Західоптзбут не виконував, тому помилково прийшов до висновку, що відповідальність за заподіяні збитки повинно нести в силу статті 1172 ЦК України ТзОВ Західоптзбут.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ТзОВ Західоптзбут слід задовольнити, рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТзОВ Західоптзбут, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватно-орендне підприємство Тернопільське про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 417689,67 грн. В частині стягнення з ТзОВ Західоптзбут в користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні зміненої позовної заяви ОСОБА_1 просив стягнути із відповідачів судовий збір у розмірі 4176,90 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 41770 грн.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням критеріїв визначення та розподілу судових витрат (їх дійсності; необхідності; розумності їх розміру) з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи), аналізуючи детальний опис робіт-витрат на правову допомогу, які поніс позивач, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн та 4176,90 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ТзОВ Західоптзбут судовий збір у розмірі 6265,35 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватно-орендне підприємство Тернопільське про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду у сумі 417689,67 грн.

В частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут матеріальної шкоди в користь ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 4176,90 грн та витрати на правову допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 10000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в користь товариства з обмеженою відповідальністю Західоптзбут (вул. Л. Українки, 1а смт. Дружба, Тернопільського району, Тернопільської області, ) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6265,35 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 червня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів