ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
05 червня 2025 року Фатівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -
15 квітня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області з використанням системи «Електронний суд» подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі, ТОВ «КОЕК» постачальник електричної енергії, позивач) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі, споживачі, відповідачі) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію (а. с. 1-7).
За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що позивачем на підставі публічного договору приєднання здійснюються функції постачальника універсальних послуг та території Київської області побутовим споживачам електричної енергії.
Відповідача у справі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .
За вказаною адресою надавались послуги з постачання електричної енергії, відповідачі у справі, як споживачі відповідних послуг, не здійснювали належним чином та своєчасно оплату наданих послуг.
Внаслідок цього утворилась заборгованість за надані послуги за період часу з вересня 2022 року до лютого 2024 року у загальній сумі 25 019,16 гривень.
Зазначений розмір заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку та вирішити питання відшкодування понесених ним витрат зі сплати судового збору.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Судове засідання призначено на 29 травня 2025 року (а. с. 69-69, зворот).
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року за клопотанням представниці позивача витребувано інформацію про РНОКПП відповідачів (а. с. 84-84, зворот).
В судовому засіданні, призначеному на 29 травня 2029 року приймала участь в режимі відео конференції представниця позивача Талаш Вікторія Юріївна.
В судове засідання відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, конверти з ухвалою про відкриття провадження та судовими повістками, повернувся без вручення із зазначенням працівниками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Як передбачено п. 2 ч . 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України).
З огляду на наведене, відповідачі вважаються повідомленими належним чином про час і дату проведення судового засідання, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи позицію представниці позивача, яка не заперечувала щодо проведення судового розгляду без участі відповідачів, суд, керуючись приписами частини 1 статті 233 ЦПК України, ухвалив, проводити розгляд справи за відсутності відповідачів.
В судовому засіданні представниця позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, додатково зазначила, що відповідачі, як споживачі, здійснюючи споживання послуг з постачання електричної енергії, фактично приєднались до умов договору про постачання електричної енергії постачальникам універсальних послуг.
Цей договір є публічним договором приєднання, умови якого відповідають умовам типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, умови якого викладені в Додатку № 6 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕПКП № 312 від 14 березня 2018 року.
Розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію був проведеним на підставі відомостей, наданих ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ», в основу відомостей спочатку були покладені планові показники споживання, в подальшому, коли за місцем знаходження об`єкту постачання було здійснено відключення енергопостачання, були зафіксованими показники лічильна і згідно з вказаними показниками лічильника було проведено корекцію розрахованого обсягу споживання електричної енергії.
Після з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 05 червня 2025 рок до 15 години 30 хвилин.
Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З урахуванням викладеного, керуючись приписами статті 280 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення.
Так, судом встановлені наступні обставини справи.
Зокрема, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та здійснюється електропостачання за адресою АДРЕСА_1 .
Зазначена обставина підтверджується особою карткою споживача, долученою до матеріалів справи (а. с. 12-13).
Відповідачам на праві спільної часткової власності належить домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Зазначена обставина підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 422533388 від 14 квітня 2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 14-16).
Згідно особової картки споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 наявна заборгованість за надані послуги електропостачання у сумі 25 019, 16 гривень (а. с. 12-13).
Згідно із листом ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ» від 27 лютого 2025 року № 04/530/1568, підтверджений фактичний обсяг розподіленої електричної енергії згідно до укладених договорів за період часу з 01 січня 2019 року до 31 січня 2025 року (а. с. 28-34).
У вказаному листі зазначено, що фактичний обсяг розподіленої електричної енергії для споживача ОСОБА_1 за адресою споживання - АДРЕСА_1 становить 22 684 кВт*год. (а. с. 33).
Судом встановлено, що до позовної заяви долучені копії рахунків за електроенергію, які направлялись за адресу об`єкта споживання простою кореспонденцією (а. с. 38-52).
Матеріали справи не містять доказів повного чи часткового погашення заборгованості, розрахованої станом на кінець лютого 2024 року.
Згідно тверджень представниці позивача, з лютого 2024 року електропостачання за вказаною вище адресою припинено.
Встановивши обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини сторін урегульовані наступними правовими нормами.
Так, згідно приписів частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно приписів пункту 1 частини 2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно приписів частини 1, 2 статті 204 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно приписів частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно приписів частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів частини 1статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно приписів частини 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 5 цього закону, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Згідно пунктів 1, 5 частини 2 статті 7 цього закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно частини 1 статті 9 цього закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно частини 3 статті 9 з цього закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно приписів пункту 3 частини 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно приписів пункту 1 частини 3 статті 58 цього закону, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
З урахуванням встановлених обставин та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що відповідачі у справі, як співвласники домоволодіння і споживачі електричної енергії, повинні сплачувати за електричну енергію.
З огляду на те, що відповідачі, як споживачі, в силу приписів пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язані укласти договір про постачання електричної енергії, не вчинення ними відповідних дій не свідчить про не укладення такого договору і, з огляду на фактичне споживання електричної енергії за адресою знаходження їхнього будинку, не звільняє їх від обов`язку оплати наданих послуг.
Суд констатує, що фактичне споживання електричної енергії в силу приписів статті 11 ЦК України породжує для відповідачів, як споживачів, обов`язок оплати обсягів спожитої електричної енергії.
В цьому випадку суд враховує релевантну правову позицію, висловлену в Постанові ВС від 25 березня 2024 року по справі № 462/1232/23, згідно якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Перевіривши розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію, суд погоджується з його правильністю та обґрунтованих характером. Суд враховує, що для визначення обсягу спожитої електричної енергії використані відомості, надані оператором системи розподілу ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».
Відповідачами не надано доказів для спростування правильності визначення обсягів розподіленої (спожитої) електричної енергії та її вартості, також не надано доказів повного чи часткового погашення заборгованості за спожиту електроенергію.
Враховуючи викладене, у відповідачів існує солідарний обов`язок погашення заборгованості за спожиту електроенергію перед позивачем, а стягнення цієї заборгованості відповідатиме передбаченому пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України способу захисту права примусовому виконанню обов`язку в натурі.
Далі, згідно приписів статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Суд зауважує, що принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою кожну обставину, про яку стверджує сторона. Відповідну обставину треба доказувати так, щоби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування певного факту з урахуванням досліджених доказів видається вірогіднішим, аніж протилежний. Відповідні правові висновки висловлені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (пункт 81), від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 (пункт 9.58), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 102), постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункти 41, 43).
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в повній мірі доведені обставини, якими обґрунтовані заявлені позовні вимоги, зокрема, обставини щодо існування заборгованості за спожиту електричну енергію.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З урахуванням приписів статті 141 ЦПК України та повного задоволення заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього зі сплати судового збору.
Разом із тим, процесуальним законом не передбачено солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат, тому сума компенсації понесених витрат зі сплати судового збору стягується з відповідачів на користь позивача в рівних частках.
Отже, враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 11, 16, 204, 322, 509, 526, 610, 626, 629 ЦК України, статті 5, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 57, 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.
Стягнути в солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 25 019, 16 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» 1 009,33 гривні, як компенсацію понесених витрат зі сплати судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» 1 009,33 гривні, як компенсацію понесених витрат зі сплати судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» 1 009,33 гривні, як компенсацію понесених витрат зі сплати судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», , місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В.

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.