ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8754/23

Провадження № 22-ц/820/964/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року (суддя Швець О. Д.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 28 травня 2021 року в електронній формі був укладений кредитний договір № 536913136, зобов`язання за яким відповідачка належним чином не виконала.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 145 від 03 серпня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 536913136.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого клієнт відступив фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 44457,50 грн, з яких 12500 грн - основна сума боргу, 31957,50 грн - сума заборгованості за процентами.

24 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк»і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , зобов`язання за яким позичальниця не виконала.

28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 28/06/23, згідно з умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року в сумі 18048,97 грн, з яких 12890 грн - загальна сума боргу за кредитом, 5158,97 грн - загальна сума боргу за процентами.

Тому позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року в розмірі 44457,50 грн, з яких 12500 грн - основна сума боргу, 31957,50 грн - сума заборгованості за процентами та за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року в сумі 18048,97 грн, з яких 12890 грн - загальна сума боргу по кредиту, 5158,97 грн - загальна сума боргу за процентами.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року в розмірі 44457,50 грн, з яких 12500 грн - основна сума боргу, 31957,50 грн - сума заборгованості за процентами та за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року в сумі 18048,97 грн, з яких 12890 грн - загальна сума боргу по кредиту, 5158,97 грн - загальна сума боргу за процентами. Стягнуто з відповідачки на користь позивача 2684 грн судового збору.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року за процентами в розмірі 31957,50 грн та за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року в частині стягнення заборгованості в сумі 18048,97 грн, з яких: 12890 грн - заборгованість за кредитом, 5158,97 грн - заборгованість за процентами і відмовити в позові. Також просить скасувати рішення в частині стягнення судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував те, що позивач не довів розмір заборгованості за процентами за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року, який був наданий на строк 30 днів. На час укладення договору факторингу 31.12.2020 зобов`язання за цим кредитним договором ще не було. Позивач не довів надання кредиту за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року у розмірі 12890 грн, оскільки кредит отримала у розмірі 11298 грн.Проценти нараховані після закінчення строку кредитування.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що 28 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 536913136, за умовами якого кредитодавець надає позичальникові кредит у сумі 12500 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов договору, додатків до нього, Правил надання грошових коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Договір підписаний відповідачкою 28 травня 2021 року одноразовим ідентифікатором MNV68S6E.

Відповідно до копії платіжного доручення від 28 травня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів в сумі 12500 грн отримувачу ОСОБА_1 на її банківську карту № НОМЕР_1 .

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року додаткова угода № 26 до нього, відповідно до якої договір викладено в новій редакції.

Згідно з умовами вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги - це права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 44457,50 грн, з яких: 12500 грн - сума основної заборгованості, 31975,50 грн - сума заборгованості за процентами.

24 жовтня 2018 року між АТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № . За умовами договору відповідачка отримала кредит в розмірі 10998 грн на придбання товару у продавця та 300 грн на сплату додаткових послуг банку, загальна сума кредиту 11298 грн. Дата остаточного повернення кредиту 24 жовтня 2020 року. Умовами договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору.

Згідно з погодженим сторонами додатком № 1 до кредитного договору № (графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту), позичальник зобов`язалася погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за його користування шляхом внесення щомісячно визначеної суми, починаючи з 24 жовтня 2018 року до 24 жовтня 2020 року.

Анкета-заява на отримання кредиту від 24 жовтня 2018 року, кредитний договір № від 24 жовтня 2018 року, додаток № 1 до договору, паспорт споживчого кредиту, додаток № 1 до паспорта споживчого кредиту підписані позичальницею ОСОБА_1

28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 28/06/23, згідно з умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 28 червня 2023 року до договору факторингу № 28/06/23 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року (загальна сума боргу - 12890 грн, загальна сума боргу по тілу - 5158,97 грн, загальна сума боргу за процентами - 0 грн, загальна сума боргу по комісії - 0 грн).

Позичальник зобов`язання за договорами належним чином не виконала.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитними договорами, право вимоги за якими набув позивач. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу з таких підстав.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Укладення кредитних договорів відповідачка не заперечує.

Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до пункту 4.1. додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги.

Позивач не надав до матеріалів справи Реєстр прав вимоги (витяг), яким би підтверджувався перехід права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу № 28/1118-01.

Тому колегія суддів вважає, що позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року.

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року стягненню не підлягають.

Перехід права вимоги до відповідачки за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року від АТ «ОТП Банк» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які ОСОБА_1 не спростувала.

Проте апеляційний суд не погоджується з розміром заборгованості, яку стягнув суд першої інстанції.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 від 28 червня 2023 року до договору факторингу № 28/06/23 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року (загальна сума боргу - 12890 грн, загальна сума боргу по тілу - 5158,97 грн, загальна сума боргу за процентами - 0 грн , загальна сума боргу по комісії - 0 грн).

Загальна сума боргу 12890 грн не підтверджена, оскільки складовою боргу зазначено лише загальну суму боргу по тілу - 5158,97 грн.

Тому стягненню за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року підлягає лише сума боргу за кредитом у сумі 5158,97 грн.

У зв`язку з наведеним вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для повної відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд припустився помилки.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , виданим 29.08.2022 (термін дії до 31.05.2025) та витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 103/25/2191/В від 29.05.2025, згідно з яким групу продовжено до 19.05.2027.

Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

На підставі частин 1 і 6 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у сумі 222,77 грн і стягнути з товариства на користь держави у сумі 3691,84 грн.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 536913136 від 28 травня 2021 року в розмірі 44457,50 грн і в частині стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині позовних вимог нове судове рішення про відмову в позові.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2024 року в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24 жовтня 2018 року змінити і зменшити стягнуту суму заборгованості до 5158,97 грн (п`ять тисяч сто п`ятдесят вісім грн 97 коп.).

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати по оплаті судового збору у сумі 222,77 грн (двісті двадцять дві грн 77 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ІК ) на користь держави судовий збір у сумі 3691,84 грн (три тисячі шістсот дев`яносто одна грн 84 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта