КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2329/20
Провадження № 2/488/65/25 р.
УХВАЛА

Іменем України

26.06.25 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання Волошиної Я.І.,

за участю представника відповідача Демарчук Н.О.,

та третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства «Приватбанк» та Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває дана цивільна справа, провадження у якій було відкрито ухвалою судді ОСОБА_3 від 18.08.2020 року, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

У зв`язку з відставкою судді Лазаревої Г.М. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 р. дана цивільна справа була передана до провадження судді Селіщевої Л.І.

Судові засідання по справі призначалися неодноразово, однак з різних причин вони не відбувалися, у тому числі, і через неодноразову неявку учасників справи.

01.04.2025 року по справі було закрито підготовче провадження і справа була призначена до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 26.06.2025 р. позивач не з`явився, від нього надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні. Відповідної довідки/виписки/ з лікарні, яка б підтверджувала його перебування на стаціонарному лікуванні, позивач суду не надав, проте зобов`язався надати таке до наступного судового засідання по справі.

Крім заяви про відкладення судового засідання, від імені позивача 26.06.25 р. до канцелярії суду надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи та заява про відвід головуючій по справі - судді Селіщевій Л.І. Заява про відвід мотивована тим, що суддя Селіщева Л.І. є заінтересованою у результаті розгляду справи, і своєю бездіяльністю та неправомірними діями при розгляді даної цивільної справи порушує принципи розумності, неупередженості, об`єктивності, що може свідчити про її упередженість у вирішенні даного позову та в умисному затягуванні розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою про відвід судді, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на підставі Конституції України і Законів України незалежнім і безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійша до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч. 8 ст. 40 ЦПК України). Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст. 40 ЦПК України).

Так, ст. 36 ЦПК України передбачено обставини, наявність яких унеможливлює участь судді у розгляді цивільної справи та є підставою для його відводу (самовідводу), до яких, зокрема, належить якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, зокрема, може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною третьою статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пряма чи опосередкована (побічна) заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою для відводу та може мати юридичний або побутовий характер.

Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки.

Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Відвід з цієї підстави потребує доказування і має переконати суд в існуванні певних фактів прямої чи опосередкованої (побічної) заінтересованості судді у результаті розгляду справи, яка вирішується.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Не є підставою для відводу судді заява, яка містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Крім цього, в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім цього, статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-УІІІ від 02.06.2016 р. встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені позивачем , суд приходить до переконання, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

Разом із цим, при вирішенні заявленого відводу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною першою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 р., визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України» зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Крім того, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З урахуванням вищенаведеного, і того, що заявник має категоричні сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, не довіряє через це розгляд даної справи, а відтак майбутнє рішення у справі може бути поставлено ним під сумнів через необ`єктивний розгляд справи, то заради уникнення цих сумнівів, суд вважає необхідним задовольнити заявлений відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді Селіщевої Л.І. задовольнити.

Передати дану цивільну справу до канцелярії суду для визначення судді для розгляду даної справи у порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева