Справа № 317/1376/25
Провадження № 2/314/1281/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 317/1736/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

представника відповідача

(в режимі відеоконференції) Сахно О.В.,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 19.03.2025 за підсудністю надійшла зазначена позовна заява.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що сторони із січня 2021 року перебували у стосунках на території Республіки Польщі, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скєрнєвіце Лодзьким воєводством Республіки Польща, позначення акту: 1063011/00/AU/2023/637945, дата складання 02.01.2023. Спільне життя сторін не склалось, позивачка зазначає, що у березні 2024 року повернулась до Республіки Україна, а батько дитини залишився проживати у Республіці Польща. Батько дитини із дочкою не спілкується, не відвідує, не цікавиться здоров`ям, успіхами, потребами, матеріальної допомоги не надає. Спільна дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , однак позивачка позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дочки, у зв`язку з тим, що батько не дає на це своєї згоди. Позивачка просить надати дозвіл на реєстрацю місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути із відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 21.04.2025 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.05.2025 у системі «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Сахно О.В. подано відзив на позовну заяву, у якій зазначала, що відповідач після повернення позивачки до Республіки Україна постійно телефонував, матеріальну допомогу на утримання дитини надавав, позивачка сама обмежила його спілкування з дочкою, проти заявлених позивачкою позовних вимог не заперечує.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності, не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні визнала позовні вимоги позивачки.

Представником третьої особи-районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району у системі «Електронний суд» 26.05.2025 подано заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. У вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської радиу судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представник відповідача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача за захистом судом її порушених інтересів відносно реєстрації малолітньої дитини за адресою її фактичного місця проживання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Як встановлено ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з п. 32 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженому постановою КМУ від 07.02.2022 № 265, у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти.

Пунктом 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07.02.2022 № 265, встановлено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.

Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами існував спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію своєї малолітньої дитини за місцем фактичного проживання разом із матір`ю.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в стосунках, від яких мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наразі, позивачка із дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

25.02.2025 ОСОБА_1 звернулась до Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради із заявою № 139-06.4-17 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини.

Постановою Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 25.02.2025 серії ДАП-06.4-29-180 на ОСОБА_1 накладено адміністративне на підставі ч. 1 ст.197 КУпАП, оскільки остання не зареєструвала свою дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ) за сімейними обставинами.

Із матеріалів справи вбачається, що дитина проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі, 1/4 частка якої належить позивачці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, її найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн., а 50% - повернути позивачу з державного бюджету відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 5 від 13.03.2025.

Крім того, позивачкою заявлено до стягнення з відповідача на її користь 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу міститься копія договору про надання правничої допомоги № 122 від 12.03.2025, укладеної між адвокатом Смірновою А. О. та ОСОБА_1 , копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 4 від 13.03.2025 про сплату витрат на правничу допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги № 122 та акту про прийняття-передачу наданих послуг від 12.03.2025 у сумі 2000,00 грн, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 12.03.2025.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогуобґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт від відповідача та його представника не надходило, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 137, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), треті особи: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради (, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 27), районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району (, адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Будівельників, 19) про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,- задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем реєстрації матері за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) 50 % судового збору в розмірі 605,60 грн. та 2000,00 грн витрат на професійну правчничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 605,60 грн., сплаченого згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 5 від 13.03.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

28.05.2025