Справа № 448/897/24 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 22-ц/811/155/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду, заінтересована особа орган опіки і піклування Мостиської міської ради Львівської області, із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна,

В обгрунтування вимог заяви покликається на те, що разом з ним в квартирі АДРЕСА_1 проживає мати його дружини ОСОБА_3 , яка страждає психічним розладом у формі хронічного маячного розладу та знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області. Зазначає, що внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не орієнтується в простих життєвих ситуаціях, у зв`язку з чим потребує постійного нагляду та турботи, що є підставою для встановлення над нею опіки. Його дружина, ОСОБА_4 , не може здійснювати обов`язки опікуна своєї матері, оскільки займається вихованням малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також неповнолітніх доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що він позитивно характеризується за місцем свого проживання, за станом здоров`я може надавати соціальні послуги, не має незнятої чи непогашеної судимості

З наведених підстав просить:

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недієздатною;

- призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки і піклування Мостиської міської ради Львівської області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 недієздатною.

Встановлено опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 .

Покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Мостиську міську раду Львівської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовлено.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у два роки з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог заяви оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, за наявності подання органу опіки та піклування, зобов`язаний призначити їй опікуна, оскільки до призначення їй опікуна опіку над такою фізичною особою зобов`язаний здійснювати відповідний орган опіки та піклування. Поданням органу опіки та піклування Мостиської міської ради Львівської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області від 09 серпня 2024 року № 12, встановлено, що він може бути призначеним опікуном ОСОБА_3 . Зазначає, що він, його дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є членами однієї сім`ї, а інші повнолітніх члени сім`ї, які спільно проживають та бажають бути опікуном ОСОБА_3 відсутні. Чинне законодавство не містить окремих деталізованих вимог до подання органу опіки та піклування, а в оскаржуваному рішенні суду не наведено норм законодавства, яким воно не відповідає. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про пов`язаність звернення із заявою про призначення його опікуном з введеним у державі воєнним станом та можливим уникненням виконання обов`язку щодо захисту Вітчизни, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей, що є підставою для відстрочки від мобілізації та звільнення з військової служби. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна, тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи, суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема, чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених правилами опіки та піклування. Сам собою факт проходження військової служби не може бути підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення осіб, які можуть підлягати мобілізації чи мобілізованих осіб опікуном над недієздатною фізичною особою. З наведених підстав просить рішення суду в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , то законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволених вимог заяви судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , страждає хронічним, стійким психічним розладом, у зв`язку з чим не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує опіки, що безспірно підтверджується матеріалами справи, і це, на думку суду, є підставою для визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки.

Відмову в задоволенні вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , суд першої інстанції обґрунтував відсутністю належних та допустимих доказів неможливості здійснювати за нею догляд її дочкою, яка разом з нею зареєстрована та проживає.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , з огляду на таке.

Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом (ч. 2 ст. 39 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 03.09.2005року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідник актовий запис №8. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ».

За час перебування в шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія НОМЕР_3 , Серія НОМЕР_4 та Серія НОМЕР_5 відповідно.

З витягу №278 від 10.04.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З копій виписних епікризів із медичної карти стаціонарного хворого КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 13.07.2023 року та від 26.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: - маячні розлади.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №455 від 02.05.2024 року ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом у формі хронічного маячного розладу, за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №627559 від 02.05.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є особою з інвалідністю першої групи підгрупи «Б» загальне захворювання, внаслідок чого потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги.

22.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Органу опіки та піклування Мостиської міської ради з заявою про винесення подання про можливість призначення його опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . В обгрунтування заяви вказав, що ОСОБА_3 є матір`ю його дружини, яка проживає разом з ними, оскільки страждає психічним розладом та знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Мостиська міська лікарня». Крім того, заявник вказав, що його дружина не може здійснювати догляд за своєю матір`ю, оскільки на даний час займається вихованням трьох дітей, у зв`язку з чим нею була написана та нотаріально посвідчена відповідна заява,в якій також не заперечує, щоб опікуном над її матір`ю був призначений її чоловік, ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області №12 від 09.08.2024 року затверджено подання опікунської ради при виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області про доцільну можливість призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Зі змісту вказаного подання вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає зі своєю тещею ОСОБА_3 в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , здійснює за нею догляд, створює їй належні умови проживання, доглядає за нею, по місцю проживання характеризується позитивно, здоровий, до кримінальної відповідальності не притягувався та оскільки опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати такі обов`язки опікунська рада вважала доцільно можливим призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Оскаржуваним рішення суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , визнана недієздатною, над нею встановлено опіку.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

За підпунктом 4 пункту б) частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належать делеговані повноваження щодо вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Згідно із статтею 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Частиною першою статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Стаття 64 ЦК України передбачає, що опікуном чи піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.

Як вбачається з подання опікунської ради при виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області опікунська рада вважає доцільно можливим призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , особою з інвалідністю І групи «Б» у зв`язку з психічним захворюванням не може усвідомлювати наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватись в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги.

Задовольняючи вимоги заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 недієздатною, суд врахував, окрім іншого, висновок судово-психіатричного експерта №455 від 02.05.2024 року Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», з якого вбачається, що ОСОБА_3 страждає стійким хронічним психічним розладом у формі хронічного маячного розладу. За своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду та опіки.

Аналіз змісту частини 1 статті 300 ЦПК України свідчить про те, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, одночасно встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Отже, при ухваленні рішення суду про визнання особи недієздатною обов`язком суду є встановити над цієї особою опіку і призначити їй опікуна.

Відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що ні заявником в заяві, поданій до суду, ні органом опіки і піклування у поданні про можливість призначення опікуном ОСОБА_1 не обругрунтувано неможливість здійснювати догляд за ОСОБА_3 родичем першого ступеня спорідненості, а саме її дочкою ОСОБА_4 , чи іншими її дітьми.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції спростовується матеріалами справи, зокрема заявою ОСОБА_4 , посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С., з якої вбачається, що ОСОБА_4 вказує, що не може здійснювати обов`язки опікуна щодо догляду за її матір`ю, оскільки займається вихованням дітей та не заперечує, щоб опікуном над її матір`ю був призначений її чоловік ОСОБА_1 .

Заяв інших родичів, які б виявили бажання бути опікуном ОСОБА_3 , матеріали справи не містять, таких осіб також не встановлено органом опіки та піклування.

Беручи до уваги те, що відповідно до частини 3 статі 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном чи піклувальником лише за її письмовою заявою, те, що із заявою про призначення опікуном ОСОБА_3 звернувся лише ОСОБА_1 , який пов`язаний з нею родинними відносинами, проживає разом з нею та здійснює за нею постійний догляд, інші особи, які перебувають з ОСОБА_3 у сімейних, родинних відносинах і можуть бути призначені опікуном з такою заявою до органу опіки та піклування не зверталися, враховуючи те, що рішенням виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області №12 від 09.08.2024 року затверджено подання опікунської ради при виконавчому комітеті Мостиської міської ради Львівської області про доцільну можливість призначення саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , а також те, що ОСОБА_1 не є тією особою, яка відповідно до статті 64 ЦК України не може бути опікуном і здатний виконувати опікунські обов`язки стосовно недієздатної ОСОБА_3 (протилежного не доведено, а судом не встановлено), проживає разом з нею, має можливість дбати про підопічну, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічної, колегія суддів приходить до висновку про те, що опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , слід призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

У зв`язку з вищенаведеним, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та покладення обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Мостиську міську раду Львівської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовольнити, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 опікуном недієздатної, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті рішення суду слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та покладення обов`язків опікуна над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на Мостиську міську раду Львівської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою заяву ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , опікуном недієздатної, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк