Провадження №2/751/217/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів,

Встановив:

26.12.2024 року, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пономаренко О.В. звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розмір аліментів, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.07.2023 року змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить стягнути понесені судові витрати в тому числі на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/1794/19 від 19.04.2019 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи ОСОБА_2 погодився на стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі. 11.05.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів і заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/3670/23 від 19.07.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/2 частини на 1/6 частину заробітку щомісячно. При винесенні рішення суд врахував зміну сімейного та матеріального стану ОСОБА_2 , а саме фактичне проживання з ним без реєстрації доньки ОСОБА_4 . Посилається, що з моменту винесення судом вищезазначеного рішення, змінилися обставини, які впливають на матеріальний та сімейний стан відповідача, а саме старша дитина сторін ОСОБА_4 проживає в м.Любонь (Республіка Польща), зареєстрована та проживає у квартирі яку орендує позивач. Вказує, що позивач постійно сплачує не лише оренду житла в Польщі, але і навчання молодшого сина в садочку, не враховуючи одягу, харчування, розваг, розвитку дітей. Вказує, що зазначені обставини свідчать про зміну сімейного та матеріального стану позивача, а тому розмір аліментів який стягується на утримання сина має бути збільшений до 1/2 частки від доходів відповідача і це буде відповідати інтересам дитини. Звертає увагу, що відповідач був згоден сплачувати аліменти в такому розмірі, що підтверджується рішенням суду від 19.04.2019 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 04.02.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

25.02.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Літвіновської А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи заперечення тим, що ОСОБА_2 не ухиляється від свої батьківських обов`язків щодо утримання дітей, вчасно сплачує аліменти на утримання сина у розмірі встановленому судом, бажає в рівній мірі забезпечувати як сина так і доньку. Посилається, що відповідач сплачує за навчання доньки, що підтверджується відповідними платіжними документами, та додатково надсилає їй грошові кошти. Крім того, відповідач проживає з матір`ю ОСОБА_5 , яка отримує мінімальну пенсію за віком, а тому він надає їй матеріальну допомогу та утримує її. Звертає увагу, що у відповідача погіршився стан здоров`я він потребує регулярного прийому лікарських засобів, що підтверджується випискою із медичної картки. Щодо стягнення понесених судових витрат, зазначає, що відповідач є учасником бойових дій, а тому від сплати судового збору звільнений, витрати на правову є завищеними та не відповідають критерію розумності та співмірності їхнього розміру.

03.03.2025 року, через систему «Електронний суд», від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пономаренко О.В., надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що розмір аліментів який стягується з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини від заробітку не може свідчити про однакові умови матеріального забезпечення обох дітей. Зазначає, позивач здійснює оплату за садочок сина в розмірі 400 злотих (близько 4000,00 грн) та оренду житла в якій проживає разом з дітьми, в середньому сума за місяць складає 2900 злотих (близько 30 000,00 грн), що є значними витратами на одну позивачку. При цьому, середній заробіток відповідача становить 30 000,00 грн на місяць, а аліменти які з нього стягуються покривають в кращому випадку потреби сина у навчанні в садочку. Щодо перебування на утриманні відповідача матері, то доказів на підтвердження даного факту, відзив на позовну заяву не містить, а надана відповідачем виписка про стан здоров`я не містить даних про погіршення стану здоров`я останнього, а свідчить про обстеження яке проводилось у зв`язку з необхідністю проходження ВЛК. Просить позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно розцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9,10)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.07.2018 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . (а.с.9)

19.04.2019 року рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/1794/19, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.11-12)

19.07.2023 року заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/3670/23, зменшено розмір аліментів, що стягуються, на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.04.2019 року у справі № 751/1794/19, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. (а.с.13-15)

Однією із підстав зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , що стягувалися на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.04.2019 року у справі № 751/1794/19, було зміна сімейного і матеріального стану ОСОБА_2 , оскільки старша донька проживала з ним та перебувала на його утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач, разом з дітьми проживає в Республіці Польща, орендує квартиру в АДРЕСА_1 . в якій також зареєстрована старша донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.18-19, 20-22, 23-24).

Позивачем надано платіжні документи про оплату за оренду житла та перебування сина ОСОБА_9 в дошкільному навчальному закладі. (а.с.25-30)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж економіки і технологій» Національного університету «Чернігівська політехніка», на денній формі навчання, за спеціальністю 081 Право, що підтверджується Договором про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №1535/23-оп від 25.08.2023 року, оплату за навчання здійснює відповідач, що підтверджується наданими до відзиву на позов платіжних документів.

Відповідач має матір, яка є пенсіонером, відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримує пенсію за віком.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно якого розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів - і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Суд також звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що з моменту зменшення розміру аліментів визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.07.2023 року, у ОСОБА_1 з`явились додаткові матеріальні витрати пов`язані з орендою житла в м.Любонь (Республіка Польща), та оплатою за відвідування сином дитячого садка, що призвело до зміни матеріального стану.

Також, з часу зменшення розміру аліментів за рішенням суду, змінилися обставини які впливають на майновий та сімейний стан відповідача, старша доньки ОСОБА_4 наразі проживає з матір`ю в м.Любонь (Республіка Польща), що підтверджується довідкою про реєстрацію тимчасового проживання. (а.с.23)

Відповідачем надано платіжні документи про оплату освітніх послуг за навчання доньки, виписку із медичної карти стаціонарного хворого, яка підтверджує необхідність підтримуючого лікування відповідача.

Встановлені судом обставини, згідно ч.1 ст. 192 СК України є підставами для збільшення розміру аліментів, які ОСОБА_2 має сплачувати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 згідно заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/3670/23 від 19.07.2023 року.

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судових рішень, з урахуванням принципу юридичної визначеності, а також враховуючи сімейний стан позивача та його матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

При розгляді даної справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

На підставі викладеного, враховуючи матеріальний та сімейний стан позивача, наявність у неї додаткових витрат на оренду житла, оплати освітніх послуг сина в дитячому садку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у останнього обов`язку з утримання матері пенсійного віку, витрат на освітні послуги старшої доньки та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 192 СК України, заявлені позивачем вимоги задовольнити частково, змінивши розмір аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, що на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Водночас слід зазначити, що спірність питання про розмір аліментів не позбавляє позивача права зажадати від відповідача компенсації понесених додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, які оплачує у зв`язку із навчанням та розвитком дитини відповідно до ст. 185 СК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача.

Проте, ОСОБА_2 є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 від 15.04.2015 року).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, то в силу ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат в тому числі витрат на правову допомогу, суд виходить з складності справи, ціни позову та значенням справи для сторін.

Відповідачу була надана правова допомога на підставі Договору №438 про надання правничої допомоги від 09.12.2024 року укладеного з адвокатом Пономаренко О.В. (а.с.31), згідно Акту виконаних робіт від 25.12.2024 року, об`єм виконаних робіт: консультація щодо підстав та порядку збільшення розміру аліментів на дитину 1 год, написання та подання позову 2 год, формування позовної заяви, виготовлення копій документів 1 год), становить 6 000,00 грн. (а.с.34), яка була сплачена ОСОБА_11 на підставі квитанції до прибуткового касового ордера №438 від 09.12.2024 року (а.с.33).

При цьому, враховуючи пропорційний розмір задоволених позовних вимог та обсяг наданої правової допомоги позивачу за договором та її співмірність із заявленим розміром, клопотання представника відповідача про невідповідність співмірності та розумності розміру наданої допомоги з складністю справи, суд вважає за необхідне урівняти розмір понесених сторонами витрат та звільнити їх від обов`язку сплачувати одна одній понесені ними судові витрати.

Суд, з урахуванням складності справи, пропорційного розміру задоволених позовних вимог, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, клопотання представника відповідача про невідповідність співмірності та розумності розміру наданої допомоги з складністю справи, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.07.2023 року по цивільній справі №751/3670/23, що стягуються з із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/6 частки на 1/4 частку заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова 19.07.2023 року по цивільній справі №751/3670/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складений 30.05.2025 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач