Провадження № 2/641/2258/2025 Справа № 641/3772/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Чайка І.В.

за участю секретаря судового засідання Шумейко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/3772/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2025 ТОВ «ФК «Кредит Капітал»» через систему Електронний суд звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року в загальному розмірі 20 782,5 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.05.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та відповідачем було укладено кредитний договір № 06614-05/2023. Відповідно до вказаного договору, позичальнику було надано кредит в розмірі 5 100,00 грн. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладений договір факторингу № 3072023. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «ФК «Інвеструм», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року. 29.01.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 29012024. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, порушуючи взяті на себе договірні зобов`язання та відповідно заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 782,5 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 100,00 грн.; заборгованість за відсотками 15 682,5 грн. Враховуючи неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 28 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

17.06.2025 відповідачем надано відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині основної суми кредиту в розмірі 5 100 грн., законно нарахованих відсотків за період передбачений договором, не більше 100 % річних, що відповідає п. 9 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Вказав, що в іншій частині позов не визнає, вважає нараховані пені, штрафи, неустойки надмірними, зазначив, що сума заявленої заборгованості суперечить ЗУ «Про споживче кредитування», а заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу не є співрозмірною зі складністю справи. Крім того, клопотав про витребування кредитного договору із зазначенням умов, графіку платежів, порядку нарахування штрафів.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 05.05.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 06614-05/2023.

Відповідно до п. 1.1 Договору сума кредиту за договором становить 5 100,00 грн.

Згідно договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

«ФК «Інвеструм»» свої зобов?язання за кредитним договором виконав повністю, надав відповідачу грошові кошти у розмірі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.04.2025 року.

Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року, розмір заборгованості відповідача становить 20 782,5 грн.

03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладений договір факторингу № 3072023. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «ФК «Інвеструм», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року.

29.01.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 29012024. Згідно вищевказаного договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року загальна сума заборгованості 20 782,5 грн.

19 травня 2025 року відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте до цього часу заборгованість не погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. ст.13,43,81 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, стосовно клопотання відповідача про витребування у позивача копії кредитного договору із зазначенням умов, графіку платежів, порядку нарахування штрафів суд зазначає, що вищевказані документи, зокрема, заява-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «Інвеструм», Паспорт споживчого кредиту, Договір про надання фінансового кредиту № 06614-05/2023, Додаток № 1 до Договору, були додані позивачем до позовної заяви, та містяться у матеріалах вказаної цивільної справи, тому суд приходить до висновку про безпідставність заявленого відповідачем клопотання.

Крім того, стосовно доводів відповідача про надмірне нарахування штрафів, пені, неустойки суд зазначає наступне.

В процесі розгляду вказаної справи та дослідження документів, зокрема, розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, не вбачається застосування до відповідача штрафів, пені, неустойки передбачених законодавством за порушення грошового зобов`язання. Заборгованість за кредитним договором складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками.

Крім того, заперечення відповідача щодо порядку та розміру нарахованих відсотків та посилання на ЗУ «Про споживче кредитування» не можуть бути прийняті судом, оскільки не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи.

Первісними кредиторами було нараховано відсотки передбачені умовами договору, в межах строку дії договору за період з 05.05.2023 року по 29.01.2024 року, борг за процентами остаточно складає 15 682,5 грн.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку щодо правомірності нараховування передбачених договором кредиту відсотків за користування кредитом за період, що охоплюється строком кредитного договору.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 року належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме у розмірі 20 782,5 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 100,00 грн.; заборгованість за відсотками 15 682,5 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997за №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І., замовлення до вказаного Договору на суму 7 000 грн., детальний опис наданих послуг за вказаним Договором; рахунок на оплату від 25.04.2025 року на суму 7 000 грн.

При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів.

Отже, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи. Тож, керуючись принципами співмірності, справедливості та верховенства права, заявлена позивачем вартість таких витрат підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 3 000 грн., саме така сума, на думку суду, буде обґрунтованою та відповідати принципу розумності, є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді та витраченим часом.

Питання щодо судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81,133, 137, 141, 263 - 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 06614-05/2023 від 05.05.2023 у розмірі 20 782,5 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн, а всього підлягає стягненню 26 204 (двадцять шість тисяч двісті чотири) грн. 9 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», , м. Львів, вул. Смаль - Стоцького, 1 корп. 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя І.В.Чайка