Справа № 344/4191/25
Провадження № 2-о/344/196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Комуніцької Н.В.,

представник заявника адвокат Говзан М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2025 заявник звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою, у якій просить : встановити факт постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зазначив, що після смерті батька відкрилась спадщина до котрої увійшло належне йому на праві власності майно, зокрема кошти на банківському рахунку. На момент смерті батька він проживав та був зареєстрований за місцем проживання в квартирі, АДРЕСА_1 .

Внаслідок онкологічного захворювання батько тяжко хворів, а тому він здійснював за ним постійний догляд, оскільки інших близьких родичів немає.

З цією метою, він забрав батька до себе у квартиру, де разом проживали.

В лютому 2025 року, він довідався, що після смерті батька у нього залишились кошти на банківському рахунку.

Коли звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, то йому повідомили,ю що ним пропущено термін для прийняття спадщини, оскільки він не був зареєстрованим із спадкодавцем за однією адресою місця проживання.

10.03.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р.

Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження у даній справі.

27.03.2025 ухвалою суду витребувано докази.

28.04.2025 ухвалою суду залучено заінтересовану особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.05.2025 ухвалою суду залучено заінтересовану особу - ОСОБА_3 .

Заявник, представник заявника, адвокат Говзан М.М., у судовому засіданні, заяву підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позові.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені.

Заслухавши представника заявника, перевіривши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку:

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

Разом з тим, звертаючись із заявою до суду заявник вказує про відсутність інших близьких родичів, які б могли претендувати на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 . Доказів наявності банківських рахунків належних спадкодавцю не наведено.

Однак, 08.05.2025 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцевою О.В. надано копію спадкової справи, з якої вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцевою О.В. така заведена за №09/2024 08.08.2024 після смерті ОСОБА_3 , 1939 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_3 ( внука). У такій заяві, зокрема, зазначено, що дід проживав по АДРЕСА_2 ( а.с. 62).

Крім цього, заявою 03.09.2024 ОСОБА_2 ( син ОСОБА_3 ) відмовляється від прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті батька ( а.с. 78).

07.10.1024, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Ботвінцевою О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, р. №1929, після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку ( а.с. 96).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

В пункті 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Згідно з пунктом 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

За встановлених у цій справі обставин факт постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається спір, зокрема, оскільки наявне свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , доказів належності спадкодавцю іншого майна суду не надано, а у заяві про прийняття спадини спадкоємець за заповітом вказує про інше місце проживання спадкодавця аніж заявник; заявник зазначає про відсутність спадкоємців за їх наявності, відтак вказаний факт не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_2 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 257, 258, 260, 261, 353- 355 ЦПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала 18.05.2025.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.