Провадження №: 2/336/1369/2025
18 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя області у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в які після уточнення просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 транспортного засобу HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в розмірі 292 410 (двісті дев`яносто дві тисячі чотириста десять) гривень. Судові витрати покласти на відповідача.
Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що з 14 лютого 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 32.
Після одруження ОСОБА_3 змінено прізвище на ОСОБА_4 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2024 по справі № 336/11250/24 шлюб між нкю та ОСОБА_2 розірвано.

За час шлюбу, 12.11.2020 сторонами у власність набуто транспортний засіб HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На час набуття автомобіля за спільні кошти, у позивачки було відсутнє право на керування транспортним засобом, тому було вирішено оформити право власності на ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 70 від 28.08.2024 середня ринкова вартість HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 584 820,00 грн. (п`ятсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять гривень). Зазначене майно перебуває у фактичному володінні та користуванні відповідача, останній відмовляється від його поділу у добровільному порядку. Через що позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

На підставі Розпорядження Верховного Суду № 29/0/9-22 від 10.05.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», розгляд справ, які відносяться до територіальної підсудності Оріхівського районного суду Запорізької області здійснюється Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвалою суду від 10.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

23.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справи не надав.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Головними принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а вразі недосягнення згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 32 (а.с. 18).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.12.2024 по справі № 336/11250/24 шлюб між мною та ОСОБА_2 розірвано.

За час шлюбу, 12.11.2020 сторонами у власність набуто транспортний засіб HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 15-16, 17).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 70 від 28.08.2024 середня ринкова вартість HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 584 820,00 грн. (п`ятсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять гривень) (а.с. 9-11).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи те, що відповідачем не спростовано презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, судом встановлено, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін та їх частки визнаються рівними.

Відповідач на спростування розміру ринкової вартості нежитлового приміщення інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку нежитлового приміщення, а тому суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судом на підставі звіту, підлягають врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Враховуючи, що саме в користуванні відповідача знаходиться вищевказаний транспортний засіб, що ним не спростовано, та виходячи зі змісту заявлених вимог суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного автомобіля марки HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 292 410 гривень.

Враховуючи той факт, що позовна заява задоволена в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 924,10 гривень.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 158, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати легковий автомобіль HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля HYUNDAI SONATA, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 292 410 (двісті дев`яносто дві тисячі чотириста десять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 924 (дві тисячі дев`ятсот двадцять чотири) гривні 10 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Н.С. Звєздова