Справа № 445/928/25
провадження № 2/445/739/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

16.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Шабатин Н.А., звернулось до Золочівського районного суду Львівської області із позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 13.05.2024-100002399. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 15 000,00 грн, строком 70 днів. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів.

Як наслідок, просить стягнути із відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 29.04.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Вказану ухвалу суду відповідачу скеровано 05.05.2025 року, яка отримана його рідними, за місцем його проживання, 16.05.2025 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

19.05.2025 року через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив щодо заявленого позову, де вказує, що відсотки за договором кредиту є кабальними та несправедливими, він є військовослужбовцем, позивачем не здійснено заходів щодо позасудового врегулювання спору, представники позивача постійно йому телефонують та змушують повернути борг, як наслідок просить відмовити у задоволенні позовних вимог, визнати недійсними умови кредитного договору в частині відсоткової ставки та комісії, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 23.05.2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження чи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

22.05.2025 року позивачем подано відповідь на відзив, яким позивач заперечує доводи відповідача, підтримує раніше заявлені вимоги, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом вивчено наявні матеріали справи, доводи відзиву на позов, відповіді на відзив, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне.

Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 17.05.2024 року укладено кредитний договір № 13.05.2024-100002399. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 15 000 грн, строком на 70 днів, тобто строк повернення кредиту 25.07.2025 року, процентна ставка 1% за один день користування кредитом, денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом протягом всього періоду на який надається кредит та становить 1,12%, комісія за надання кредиту 3000,00 грн.

Орієнтована загальна вартість кредиту становить 26 712,77 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 11 712,77 грн.

Згідно п. 3.1. договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5363-54ХХ-ХХХХ-4728.

Згідно п. 4.3. договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни; а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Заявка на отримання кредиту оформлена відповідачем 17.05.2024 року, де також відображено усі істотні умови кредитування.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 17.05.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн, грошові кошти переказано на банківську картку визначену договором, призначення платежу співпадає із номером кредитного договору.

17.05.2024 відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 15 000,00 грн., а отже акцептовано умови договору.

Крім того, відповідач під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку.

Як видно з матеріалів справи, під час ідентифікації позичальника - відповідача з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що стверджується відповідною квитанцією на суму 15000,00 грн від 17.05.2024 року, більше того відповідач не заперечує факту отримання ним кредитних коштів у вказаному розмірі.

Проте, відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує з моменту отримання коштів, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості на 25.07.2024 року у розмірі 12 873,83 грн., з яких: 9 536,17 грн. - основний борг; 3 337,66 грн. проценти.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину.

Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір № 13.05.2024-100002399 від 17.05.2024, паспорт споживчого кредиту, правила відкриття кредитної лінії. Усі документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами, а також факт надання кредитних коштів відповідачу, зокрема зарахування таких на його банківський рахунок.

Проценти розраховані на суму кредиту за період з 18 травня 2024 року по 25 липня 2024 року, тобто в межах строку на який видано кредит, що відповідає положенням чинного законодавства.

Відтак, з врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення.

Відносно доводів відповідача щодо кабальних та несправедливих умов кредитного договору в частині встановлених на нарахованих відсотків, суд зазначає, що відповідач, підписуючи кредитний договір був достеменно обізнаний з його умовами та передбаченим розміром процентів, умов договору належним чином не виконував, кредитних коштів позивачу своєчасно не повертав.

Так, за положеннями ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Як вже було зазначено, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12 873,83 грн., з яких: 9 536,17 грн. - основний борг, 3 337,66 грн. проценти. Інших нарахувань на прострочену заборгованість позивачем не здійснювалось, нарахування процентів проведено виключно в межах строку кредитування 70 днів з дня видачі кредиту.

Відповідачем не наведено жодних переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов спірного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, відтак зазначені в цій частині доводи відповідача суд відхиляє.

Окрім цього, ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Разом з тим, відповідачем надано лише копію посвідчення офіцера Державної спеціальної служби транспорту, інших доказів на підтвердження обставин, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачем не надано, а отже не спростовано правомірності нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 526, 530 ч.1, 1046 ч. 1, 1048 ч. 1 ЦК України, ст. 81, 89, 141 ч. 1, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А), заборгованість за кредитним договором № 13.05.2024-100002399 від 17.05.2024 у розмірі 12 873,83 грн (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні 83 копійки) з яких: 9 536,17 грн (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 17 копійок) - основний борг, 3 337,66 грн (три тисячі триста тридцять сім гривень 66 копійок) заборгованості за процентами.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А), судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Копію рішення суду негайно надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2025 року.

Суддя О.М. Кіпчарський