Єдиний унікальний номер 728/887/25
Номер провадження 2/728/396/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі

головуючого судді Сороколіта Є.М.

за участі:

секретаря судового засідання Кирути Л.І.,

а також

позивача не з`явилася,

представника позивача не з`явився,

відповідача Гороновича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення процентів річних, негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про таке.

І. Рух справи.

1. Ухвалою Бахмацького районного суду (далі також Суд) від 23.04.2025 № 728/887/25 відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (далі також Позивач), представництво інтересів якої забезпечує адвокат Ковалюх Василь Миколайович, до ОСОБА_2 (далі також Відповідач), за змістом якої Позивач просить стягнути з Відповідача три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, визначеного рішенням Суду від 25.07.2016 у справі № 728/1227/16-ц у сумі 25 296,57 грн, а також вирішити питання про стягнення понесених нею судових витрат у вигляді 968,96 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу).

2. Згадані вище матеріали, які Позивачем було подано з використанням системи Електронний Суд, 14.04.2025 надійшли до Суду.

3. Вищезгаданою ухвалою Суду вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення судового засідання.

4. У судове засідання з розгляду справи по суті Позивач не з`явилася, однак направила для участі свого представника, що не перешкоджає розгляду справи по суті з урахуванням вимог пункту 4 частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі також ЦПК України).

5. Відповідач з`явився у судове засідання з розгляду справи по суті.

ІІ. Позиції учасників справи.

6. За змістом позовної заяви Позивач вказує, що рішенням Суду від 25.07.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19.09.2016, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 5 348,28 доларів США грошової компенсації за 1/2 частину коштів депозитного рахунку.

7. На виконання вищезгаданого рішення Судом видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання, а Відділом державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення 138 025,20 грн, про що винесено відповідну постанову від 17.10.2016.

8. У примусовому порядку з Відповідача було стягнуто 78 060,83 грн, залишок заборгованості за рішенням суду станом на 01.02.2025 становив 59 964,37 грн.

9. Враховуючи неналежне виконання грошового зобов`язання Відповідачем, просить стягнути з нього проценти річних за період з 20.09.2016 по 18.02.2025, розмір яких становить 25 296,57 грн.

10. Як на правову підставу своїх вимог посилається на положення статей 11, 15, 625 Цивільного кодексу України (далі також ЦК України), за змістом яких цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

При цьому боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

11. Щодо позиції Відповідача, то Суд враховує, що за змістом поданого відзиву на позовну заяву, Відповідач не визнав позовні вимогу у повному обсязі.

12. Вказав, що рішення Суду від 25.07.2016 виконується шляхом щомісячного утримання коштів з його пенсії.

13. Наголошував, що відсутній склад правопорушення, необхідний для нарахування процентів річних, зокрема відсутній факт прострочення, а також його винна поведінка, оскільки рішення виконується у примусовому порядку.

14. Зазначав, що позов не відповідає принципам добросовісності та розумності, а також просив застосувати положення ЦК України щодо позовної давності.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені Судом та докази на їх підтвердження.

15. Рішенням Суду від 25.07.2016 у справі № 728/1227/16-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь останньої 5 348,28 доларів США грошової компенсації за 1/2 частину коштів депозитного рахунку (а.с. 12-15).

16. За виконавчим листом Суду від 25.07.2016 № 2/728/345/16 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції Білогрудом І.М. було відкрито виконавче провадження ВП № 52662056 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 348,28 доларів США, що становить 138 025,20 грн (а.с. 15 зворот).

17. Сторонами не оспорюється той факт, що в примусовому порядку з Відповідача було стягнуто 78 060,83 грн, залишок заборгованості за вищезгаданим рішенням Суду станом на 01.02.2025 становив 59 964,37 грн.

18. Відповідно до розрахунку заборгованості Позивача процентів річних за період з 20.09.2016 по 18.02.2025, їх розмір становить 25 296,57 грн (а.с. 3 зворот-9).

19 Також щодо підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрати на професійну правничу допомогу), Суду надані для оцінки копії відповідного договору про надання правничої допомоги від 16.10.2024 б/н, укладеного між Позивачем і адвокатом Ковалюхом Василем Миколайовичем, детальний опис робіт (наданих послуг) від 11.04.2025 та квитанція до прибуткового касового ордеру від 11.04.2025 № 25 на суму 5 000,00 грн.

ІV. Оцінка Суду та релевантне законодавство.

20. Перш за все Суд наголошує, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

21. За змістом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

22. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

23. Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими Суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).

24. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

29. Оцінюючи фактичні обставини цієї справи, з урахуванням вищевикладених підходів, Суд відмічає, що відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

30. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

31. У силу положень статей 524, 533, 535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

32. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

33. Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц)).

34. Окрім того, в постанові від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, за яким положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

35. Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21).

36. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також Конвенція) виконання остаточного судового рішення, яким вирішений спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру, є частиною «права на суд» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece, § 40, 45, заява № 18357/91) від 19.03.1997, Бурдов проти Росії (Burdov v. Russia, § 34, 37, заява №59498/00) від 07.05.2002). З погляду застосування гарантій права на належне виконання державою судового рішення, за яким вона є боржником, не має жодного значення, якими приватними чи публічними є у національній правовій системі відносини з виконання державою такого рішення.

37. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції). Це право гарантоване і для тих випадків, коли право на справедливий судовий розгляд порушене невчасним виконанням судового рішення, зокрема через відсутність коштів (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі Бурдов проти Росії (№ 2) (Burdov v. Russia (№ 2), § 96, 97, 99, 117, заява №33509/04) від 15.01.2009).

38. Суд також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц (пункт 31), за змістом яких було здійснено відступ від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України Про виконавче провадження і до них не можна застосовувати приписи про цивільно правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15 про те, що стаття 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

39. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (пункт 45 постанови).

40. У зв`язку з вищевказаними висновками, Суд погоджується з твердженнями Позивача, що остання має право вимагати сплати процентів річних за грошовим зобов`язанням незалежно від підстав його виникнення і того, виконується воно у примусовому порядку чи ні.

41. Водночас Суд наголошує, що главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

42. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

43. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

44. Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

45. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

46.Отже, Суд приходить до висновку щодо можливості застосування положень статті 267 ЦК України до спірних правовідносин і часткового задоволення позовних вимог про стягнення процентів річних за період з 14.04.2022 по 18.02.2025, що становлять 6 202,62 грн.

V. Розподіл судових витрат.

47. Суд наголошує, що згідно положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

48. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється пропорційно задоволених позовних вимог.

49. При цьому Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

50. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

51. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі станом на 01.01.2025 дорівнює 3 028,00 грн.

52. Згідно з платіжною інструкцією АТ КБ ПРИВАТБАНК від 11.04.2025 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що дорівнює мінімальній фіксованій ставці у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, застосованого на підставі частини третьої статті 4 Закону України Про судовий збір.

53. Також за змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

54. На підтвердження понесення витрат, пов`язаних з правничою допомогою Позивачем долучено до матеріалів копію договору про надання правової допомоги від 16.10.2024 б/н, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ковалюхом В.І., копію детального опису робіт (наданих послуг) від 11.04.2025 на суму 5 000,00 грн та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.04.2025 № 25.

55. Оцінюючи надані документи Суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу він має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

56. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

57. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

58. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічні посилання мають постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, додаткові постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19, від 15.06.2022 у справі № 910/12876/19).

59. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема:

- час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець;

- вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні;

- тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому для Суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

60. Вирішуючи останнє, Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови ВП ВС від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанови КГС ВС від 24.04.2024 у справі № 922/3850/23, 11.04.2024 у справі № 910/11136/23, постанови КЦС ВС від 22.11.2023 року у справі № 220/571/21, від 20.06.2024 у справі № 760/11612/23).

61. Підсумовуючи наведене, враховуючи незначну складність цієї справи, наявність доволі сталої судової практики щодо розгляду аналогічних питань, проведення лише двох засідань, Суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано Відповідачем на користь Позивача у частині задоволених позовних вимог 237,59 грн (двісті тридцять сім гривень 59 коп.), а витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката частково у розмірі 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

62. Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України Суд,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів річних задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) проценти річних за період з 14.04.2022 по 18.02.2025 у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання у розмірі 6 202,62 грн (шість тисяч двісті дві гривні 62 коп.).

3. У іншій частині позовних вимог відмовити у задоволенні.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 237,59 грн (двісті тридцять сім гривень 59 коп.) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору і 1 500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені Главою 1 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення цього рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Є.М. Сороколіт