Справа № 991/4900/25
Провадження 2-з/991/24/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 травня 2025 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією у складі:

головуючого: Федорова О.В.,

суддів: Задорожної Л.І., Шкодіна Я.В.,

за участю секретаря: Бурдун М.В.,

представника позивача - прокурора Рибалкіна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Держави Україна в особі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року до пред`явлення цивільного позову до Вищого антикорупційного суду надійшла заява прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Рибалкіна В.О. про забезпечення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 для розгляду вказаної заяви визначено колегію суддів у складі головуючого судді Федорова О.В., суддів Задорожної Л.І., Шкодіна Я.В.

1. Зміст заяви

У заяві про забезпечення позову зазначено, що при виконанні повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 5 ст. 290 ЦПК, а також за результатами опрацювання матеріалів Національного агентства з питань запобігання корупції щодо моніторингу способу життя особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою встановлено відомості, що можуть свідчити про набуття необґрунтованих активів ОСОБА_1 , яка у період з 09.12.2020 по 03.01.2024 займала посаду начальника Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області.

Так, за твердженням прокурора, за дорученням ОСОБА_1 третіми особами - ОСОБА_2 (який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), та ОСОБА_4 (яка є матір`ю ОСОБА_1 ), інтереси яких за довіреністю представляв чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , набуто активи за таких обставин:

(1) 07.02.2021 між ОСОБА_2 та філією «Віннер ВКН» ТОВ «Віннер Автомотів» укладено договір № ВСФ 2021 56 про купівлю транспортного засобу Volvo XC90, 2020 р.в., VIN: НОМЕР_1 , вартістю 1 998 273 гривень (59 103 Євро).

(2) 13.08.2021 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено попередній договір № ПР/П174/1 про укладення ОСОБА_4 в майбутньому договору купівлі-продажу машино-місця № 174 площею 17,87 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає 750 500 гривень.

16.01.2023 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено договір купівлі-продажу машино-місця № 174, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

(3) 13.08.2021 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено попередній договір № ПР/П175/1 про укладення ОСОБА_4 в майбутньому договору купівлі-продажу машино-місця № 175 площею 14,66 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає 703 000 гривень.

05.06.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення до Попереднього договору № ПР/П175/1, відповідно до якого ОСОБА_2 приймає на себе весь комплекс прав та обов`язків, що передбачені умовами вказаного попереднього договору.

Того ж дня, між АТ «ЗНВКІФ «Обрій» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу машино-місця, відповідно до якого ОСОБА_2 набуває право власності на машино-місце № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ).

(4) 13.08.2021 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено попередній договір № ПР/П176/1 про укладення ОСОБА_4 у майбутньому договору купівлі-продажу машино-місця № 176 площею 14,66 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає 703 000 гривень.

14.12.2023 між АТ «ЗНВКІФ «Обрій», ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір відступлення до попереднього договору від 13.08.2021 № ПР/П176/1.

(5) 28.05.2021 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено попередній договір № ПР/П046/1 про укладення ОСОБА_4 у майбутньому договору купівлі-продажу машино-місця № 46 площею 19,14 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого складає 731 500 гривень.

16.01.2023 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено договір купівлі-продажу машино-місця № 46, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

(6) 30.04.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір відступлення до Попереднього договору № ПР/К146/1 від 07.08.2020, укладеного між АТ «ЗНВКІФ «Обрій» та ОСОБА_7 про укладення останнім в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , вартість якої складає 3 708 181,04 гривень, на підставі чого відступив на користь ОСОБА_4 належні йому права та обов`язки за вказаним Попереднім договором.

16.01.2023 між ОСОБА_4 та АТ «ЗНВКІФ «Обрій» укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

Водночас, зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є лише номінальними власниками, оскільки не використовують придбане майно, не здійснюють витрати на його утримання та обслуговування, а також, згідно з аналізом відомостей про їх законні доходи, були фінансово неспроможні його придбати. Натомість, такі активи були набуті за дорученням ОСОБА_1 , яка здійснює щодо них дії, які тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відтак, дії спрямовані на набуття автомобіля, парко-місць і квартири на третіх осіб, вчинялися з метою їх приховання від фінансового контролю, адже законні фінансові активи ОСОБА_1 та її чоловіка не дозволяли набути таке майно.

Необхідність забезпечення позову заявник пов`язує з тим, що у майбутньому буде подано позов, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. В обґрунтування цього твердження послався на те, що передбачаючи можливість прийняття судом негативного для відповідачів рішення, вони можуть відчужити належні їм активи, адже поведінка спрямована на приховування активів за рахунок реєстрації на номінальних власників є цілком властива для них.

З урахуванням цього, просить задовольнити заяву та накласти арешт на активи, які є предметом спору, а саме:

- транспортний засіб Volvo XC90, 2020 р.в., VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- машино-місце № НОМЕР_4 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_4 ;

- машино-місце № НОМЕР_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_2 ;

- машино-місце № НОМЕР_5 , розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

2. Розгляд заяви

Положенями ч. 5 ст. 153 ЦПК передбачено, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача у разі, якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу.

Прокурор порушує питання про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення осіб, які можуть отримати статус відповідачів, оскільки у разі їх повідомлення про дату та час розгляду заяви про забезпечення позову, вони, з метою збереження активів, можуть вжити заходів по їх відчуженню на користь інших осіб, що може мати наслідком неможливість виконання заходу забезпечення позову.

Суд враховує, що відповідно до долучених прокурором матеріалів ОСОБА_1 упродовж тривалого часу була особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а її чоловік - ОСОБА_3 з 1998 року працював в органах СБУ, отже, вони добре обізнані з вимогами антикорупційного законодавства.

При цьому, з огляду на те, що Національним агентством з питань запобігання корупції вживались заходи спрямовані на з`ясування фінансової спроможності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набути автомобіль, парко-місця і квартиру, шляхом направлення до ОСОБА_1 запиту з проханням надати пояснення щодо законності їх придбання, остання обізнана про можливий інтерес антикорупційних органів до таких активів, може усвідомлювати наслідки можливого пред`явлення позову про визнання активів необґрунтованими, розуміти процедуру виконання судового рішення та звернення стягнення на майно, та в разі повідомлення про дату, та час розгляду заяви про забезпечення, вжити заходів з швидкого відчуження (перереєстрації) таких активів.

За таких обставин суд вважає, що заяву слід розглядати без повідомлення осіб, які можуть отримати статус відповідачів, оскільки їх повідомлення може поставити під загрозу ефективність заходу забезпечення позову.

3. Позиція учасників у судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

4. Оцінка та мотиви суду

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6- 605цс16).

Перелік заходів забезпечення позову наведений у ч. 1 ст. 150 ЦПК. За змістом цієї норми, позов серед іншого забезпечується накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави (п. 1-1 ч. 1 ст. 150 ЦПК).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, позивач крім обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову відповідно до положень ч. 3 ст. 151 ЦПК України повинен навести у достатньому обсязі дані, які дають змогу вважати активи необґрунтованими.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Такий висновок узгоджується із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Приписами ч. 4 ст. 290 ЦПК визначено перелік осіб, до яких можуть бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави: до особи, яка, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула у власність активи, зазначені у частині другій цієї статті, та/або до іншої фізичної чи юридичної особи, яка набула у власність такі активи за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або якщо особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

За змістом заяви отримати статус учасників справи можуть ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 09.12.2020 № 1262-о та наказу ГУ ДПСУ у Чернігівській області від 10.12.2020 № 1-о ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області шляхом укладення контракту про проходження державної служби на період дії карантину до дня визначення переможця на цю посаду за результатами конкурсного відбору.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 19.05.2021 № 967-о ОСОБА_1 призначена на посаду начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області як переможець конкурсу.

На підставі наказу Державної податкової служби України від 13.11.2023 № 1432-о ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області у зв`язку із вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу» (порушення Присяги державного службовця). Відповідно до наказу ГУ ДПСУ у Чернігівській області від 11.01.2024 № 11-о датою фактичного звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ГУ ДПСУ у Чернігівській області є 03.01.2024.

Згідно з пп. е п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є, зокрема посадові та службові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Статтею 6 ЗУ «Про державну службу» передбачено, що посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Посади керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення відносяться до категорії посад «Б».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 09.12.2020 по 03.01.2024 безперервно займала посаду державної служби категорії «Б» в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику і відповідно вона є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, встановлено коло близьких осіб ОСОБА_1 , а саме:

- чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (шлюб зареєстровано 14.10.1998, актовий запис про шлюб від 14.10.1998 № 857);

- син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження від 08.06.1999 №100).

- мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про шлюб від 14.10.1998 № 857, прізвище ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання останньої, на момент укладення шлюбу, АДРЕСА_6 . Ця сама адреса зазначена як місце зареєстрованого проживання ОСОБА_4 , що підтверджується відомостями про особу, наданими Державною міграційною службою).

За твердженням прокурора, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за дорученням ОСОБА_1 , набули у власність автомобіль, парко-місця і квартиру, оскільки отриманими доказами підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 самостійно не мали фінансової спроможності придбати таке майно, з часу набуття права власності особисто його не використовували, не здійснювали витрати на його утримання чи обслуговування. Натомість, таке майно перебуває у фактичному використанні ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 .

Зокрема, прокурор наголосив, що всі правочини пов`язані з набуттям у власність вказаного рухомого та нерухомого майна, були вчинені чоловіком ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі довіреності для приховання як факту набуття активів, так і уникнення необхідності пояснювати законність походження коштів для їх придбання.

Відтак, беручи до уваги надані прокурором пояснення, суд, не надаючи оцінку доведеності тверджень про незаконне набуття активів, яке є предметом під час розгляду позовної заяви по суті, констатує належність суб`єктів, до яких може бути пред`явлено позов про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави та заяву про його забезпечення.

Прокурором зазначено, що майбутній позов стосуватиметься законності набуття активів, використаних для придбання автомобіля Volvo XC90, квартири АДРЕСА_7 та машино-місць № НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_6 , НОМЕР_5 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Ціна майбутнього позову становить 8 488 523 гривень, що за твердженням прокурора, не перевищує розмірів, встановлених ч. 2 ст. 290 ЦПК.

При цьому, прокурором доведено, що наразі наявні підстави стверджувати, що вказане майно набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - сином та матір`ю ОСОБА_1 , за її дорученням, а сама вона опосередковано вчиняла із цими активами дії, тотожні за змістом праву розпорядження ними.

Зокрема, зміст викладених в заяві доводів, які ґрунтуються на аналізі відомостей про доходи, нараховані та виплачені потенційним відповідачам, фактичних даних про обставини придбання вищевказаного майна, отриманих в межах кримінального провадження №0000047 від 07.03.2023 та висновках Національного агентства з питань запобігання корупції за результатом проведення моніторингу способу життя ОСОБА_1 , дають можливість припустити, що активи, які є предметом спору, є необґрунтованими активами. Але питання щодо обґрунтованості цього твердження та позовних вимог вирішуватиметься за результатами розгляду справи відповідно до ст. 291 ЦПК.

Доведення цієї обставини згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК дає підстави для вжиття заходів забезпечення позову у цій категорії справ.

Оцінивши аргументи прокурора, наведені у заяві про забезпечення позову та дослідивши матеріали, долучені до заяви, суд погоджується із твердженням прокурора про існування ризику невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, адже ОСОБА_2 тривалий час обіймала посаду начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області, що дає підстави вважати, що остання обізнана про положення антикорупційного законодавства, ймовірно може передбачати наслідки задоволення позову, розуміти процедуру виконання судового рішення та звернення стягнення на майно.

Враховуючи наведене, суд вважає, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що потенційні відповідачі з метою збереження активів можуть вжити заходів по їх відчуженню. З урахуванням інформації про рівень їх законних доходів це фактично унеможливить виконання судового рішення про визнання активів необґрунтованими у разі його задоволення.

Відтак, з огляду на існування ризику невиконання судового рішення у разі відчуження активів, беручи до уваги характер майбутнього спору, предмет позовних вимог, передбачені законом види заходів забезпечення позову, суд вважає, що арешт активів, які є предметом майбутнього спору, є доцільним заходом забезпечення позову.

На думку суду, застосування такого заходу забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав потенційних відповідачів та інших осіб, оскільки прокурором не ставиться питання про позбавлення права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 чи інших осіб вільно володіти чи користуватися такими активами.

Отже, заява про забезпечення відповідає положенням ЦПК, однак безпосередньо питання щодо обґрунтованості доводів прокурора буде вирішуватися за результатами розгляду справи, відповідно до статті 291 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Однак, в даному випадку суд не вбачає підстав для зустрічного забезпечення, оскільки власник не обмежується у праві користування майном, а тому відсутні будь-які збитки, пов`язані із забезпеченням позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву про забезпечення позову про визнання необґрунтованими активів та стягнення їх вартості в дохід держави - задовольнити.

2. Накласти арешт на активи, які є предметом спору та на праві власності належать:

2.1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , а саме:

- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 3 739 629,72 грн;

- машино-місце № НОМЕР_4 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_4 вартістю 750 500 грн;

- машино-місце № НОМЕР_5 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_5 вартістю 731 500 грн.

2.2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , а саме:

- транспортний засіб Volvo XC90, 2020 р.в., VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 вартістю 1 998 273 грн;

- машино-місце № НОМЕР_2 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , гараж НОМЕР_2 вартістю 710 030 грн.

3. Арешт накладається без заборони користування майном.

4. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику та направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили негайно після її проголошення.

6. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

7. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає розгляду справи.

8. Роз`яснити, що, згідно зі ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Головуючий О. В.Федоров

Судді Л. І. Задорожна

Я. В. Шкодін