Провадження №: 6/755/323/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Лазоришин А.В.,

представника відповідача в режимі відеоконференції - Мельникова Д.О.,

представника позивача - Проніна О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі №755/13814/21 за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

у с т а н о в и в :

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду, у якій, з урахуванням уточненої заяви, просить відстрочити виконання рішення у справі до 27.05.2026 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що на теперішній час наявні істотні обставини, які об`єктивно перешкоджають виконанню рішення. У відповідача відсутні кошти для негайного виконання рішення в повному об`ємі. Фінансовий стан відповідача не дозволяє виконати рішення суду у встановлені строки. Таке виконання спричинить відповідачу неспівмірну шкоду, позбавить засобів до існування, не дасть можливості отримувати правову допомогу для захисту від кримінального переслідування та представництва інтересів у інших цивільних справах. Крім того, представник посилається на запроваджений в Україні воєнний стан, що є подією надзвичайного характеру. В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа №760/1774/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Аграрний фонд» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, і задоволення цього позову збалансує майнові інтереси сторін. Відстрочення виконання рішення суду буде виконуватись відповідачем і дозволить виконати судове рішення, а задоволення позову у справі №760/1774/24 знівелює майнові суперечку сторін та збалансує розрахунки між ними без настання негативних наслідків для громадянина. При розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду представник просить врахувати ступінь вини відповідача. Зазначає, що в аналогічних справах стосовно визнання протиправними наказів відповідача про звільнення працівників, шість суддів апеляційних судів та двоє суддів судів першої інстанції не вбачали порушень у діях відповідача, відповідач діяв у межах нормального виробничо-господарського ризику в умовах неоднозначного і суперечливого закону. Вдаючись до дій по звільненню працівників, відповідач діяв добросовісно, сумлінно, обачно, з метою захистити інтереси АТ «Аграрний фонд» як суб`єкта державного сектора економіки. Протилежність тлумачення судами обставин та їх правового регулювання, свідчать про обачність поведінки відповідача на посаді керівника позивача. Застосовані до відповідача наслідки майнового характеру у настільки великому розмірі спричинені нечіткістю законодавства та очевидній відсутності прозорості правового регулювання трудових відносин, а також різноманітністю правозастосовчої діяльності судів. Наведене зменшує вину відповідача. Також представник вказує, що зі змісту листа НАБУ убачається, що на відповідача поширюється дія правового статусу викривача. Водночас дії позивача є переслідуванням з огляду на повідомлення відповідачем про систематичне розкрадання державного майна посадовими особами позивача. Скасування Верховним Судом рішень судів попередніх інстанції свідчать про значний ризик помилок під час застосування закону, наявність непередбачуваності наслідків зовні правомірної поведінки керівника підприємства. Держава та його корпоративне підприємницьке товариство не вправі вимагати від відповідача відшкодування матеріальної шкоди, що виникла в обставинах невизначеності правового регулювання трудових відносин. Правоохоронні органи пред`являють відповідачу безпідставні звинувачення, маючи на меті помститись за вжиті заходи подолання корупції у АТ «Аграрний фонд». Протягом тривалого часу відповідач змушений постійно брати участь у слідчих діях та судових засіданнях у кримінальних справах з залученням адвоката, оплачувати правничу допомогу, утримувати членів своєї сім`ї, що тривалий час позбавляє відповідача часу на оплачувану постійну роботу та спричинило виникнення грошових боргових зобов`язань перед третіми особами у зв`язку з отриманням позик. Тривалий час відповідач змушений витрачати власні накопичення та позичати гроші для захисту своїх інтересів. За період з 07.03.2025 по 23.05.2025 відповідач добровільно щомісячно перераховував позивачу на виконання рішення у справі 755/13814/21 грошові кошти у загальному розмірі 135000 грн, що свідчить про вжиття заходів на виконання рішення суду у межах наявних матеріальних можливостей з урахуванням обставин, що мають визначальний вплив на відповідача та його здатність виконати рішення суду. У справі №755/4855/22 з відповідача стягнуто на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 1490014,03 грн. Це рішення суду перебуває на примусовому виконанні. Єдиним джерелом для виконання рішення суду відповідачем є заробітна плата, яку відповідач отримує в ПАТ «Запоріжжяобленерго» і державний виконавець щомісяця стягує на погашення боргу 20% від належних відповідачу виплат. Збільшення стягнення потягне порушення балансу інтересів та позбавить відповідача гарантованих державою соціальних стандартів життя.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги заяви про відстрочення виконання рішення суду, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що на теперішній час відповідач добровільно вже частково виконав рішення суду, здійснює перерахування позивачу двічі на місяць, приблизно по 40 тис. грн., але його майновий стан не дає можливості повністю та одразу виконати рішення суду. Стосовно відповідача є кілька однотипних справ і в іншій справи рішення про стягнення матеріальної шкоди вже перебуває на примусовому виконанні, тобто відповідач вимушений виконувати кілька рішень про стягнення коштів, що негативно впливає на його майновий стан. Також представник зазначив, що письмові пояснення сторони позивача з приводу поданої заяви про відстрочення виконання рішення суду мають бути залишені без розгляду, оскільки вони подані не в системі «Електронний суд».

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти відстрочення виконання рішення суду, просить відповідні заяви сторони відповідача залишити без задоволення і додатково пояснив суду, що прохання відстрочити виконання рішення суду є необґрунтованим, адже за рішенням суду з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі більше ніж 1,2 млн. грн. і ці кошти підприємство вже сплатило відповідачу. Крім того, стороною відповідача подано докази на підтвердження майнового стану відповідача станом на 2023 рік, а на теперішній час вже 2025 рік. Скрутне матеріальне становище відповідача не підтверджене, довідки про розмір заробітної плати відповідача в матеріалах справи немає. Представник зазначає, що на теперішній час саме АТ «Аграрний фонд» знаходиться у скрутному матеріальному становищі, несе збитки, має несплачений кредит та змушене звільняти працівників. Також представник вказує, що до теперішнього часу позивач не може отримати виконавчий лист у цій справі та пред`явити його до примусового виконання, оскільки матеріали справи досі знаходяться в Верховному Суді через подання стороною відповідача різноманітних заяв.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

По-перше, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що письмові пояснення сторони позивача мають бути залишені без розгляду через те, що вони подані не в системі «Електронний суд», оскільки згідно ч. 8 ст. 14 ЦПК України, реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі №755/13814/21, з урахуванням ухвали суду від 30.08.2022 року про виправлення описки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 963052 (дев`ятсот шістдесят три тисячі п`ятдесят дві) грн. 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Аграрний фонд» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 14242 (чотирнадцять тисяч двісті сорок дві) грн. 52 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.07.2024 року у справі №755/13814/21 заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до положень ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 435 ЦПК України визначене наступне:

- За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання ;

- Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження ;

- Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;

- Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо;

- Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, за змістом вказаної норми цивільного процесуального закону відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Судове рішення, виконання якого просить відстрочити заявник, ухвалено 26.07.2022 року, а з відповідно заявою представник відповідача звернувся до суду 18.09.2024 року, тобто, більше ніж через один рік з дня ухвалення судового рішення (більш ніж через 2 роки), тому в її задоволенні слід відмовити, оскільки положення частини п`ятої статті 435 ЦПК України містить імперативну вимогу про неможливість відстрочення виконання судового рішення більше ніж на один рік з дня його ухвалення, яка не підлягає двоякому тлумаченню.

При цьому, підстави для відстрочення виконання судового рішення за наведених обставин значення не мають та судом не оцінюються.

Подібні висновки містяться у постанова Верховного Суду від 16.10.2020 року у справі №905/2912/15, від 03.10.2024 року у справі №824/50/22, від 07.11.2024 року у справі №824/111/22, від 24.10.2024 року у справі №824/28/22.

Крім того, у своїй постанові від 07.11.2024 року у справі №824/111/22 Верховний Суд зазначив, що доводи апеляційної скарги про те, що згідно з частиною п`ятою статті 435 ЦПК України суд має право відстрочити виконання рішення суду строком не більше одного року з дня розгляду заяви про відстрочення по суті та прийняття такого рішення про відстрочення, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони зводяться до суб`єктивного тлумачення заявником чинних норм цивільного процесуального законодавства України.

Убачається, що положення ч. 5 ст. 435 ЦПК України дозволяють здійснення розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не більш ніж на рік саме з часу ухвалення відповідного рішення про відстрочення або розстрочення виконання якого просить заявник. Тобто навіть не з часу набрання таким рішення законної сили.

Оскільки від часу ухвалення у справі рішення суду про стягнення матеріальної шкоди минуло майже три роки, заява сторони відповідача про відстрочення виконання рішення суду не підлягає до задоволення з огляду на імперативні правила встановлені ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника відповідача про відстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі №755/13814/21 за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 03.06.2025 року.

Суддя -