Справа № 444/865/25
Провадження № 2/444/870/2025
УХВАЛА

про забезпечення позову

12 червня 2025 року м.Жовква

Суддя Жовківського районного суду у Львіській області Мікула В. Є. , розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовківський дворик» , відповідач - ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі № 444/865/245 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовківський дворик»до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

ОСББ «Жовківський дворик» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок.

6 травня 2025 року Позивач подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0179, площею 0,4655 га та кадастровий номер :01:004:0178, площею 0,1986 га. та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0179, площею 0,4655 га та кадастровий номер :01:004:0178, площею 0,1986 га.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову Позивач мотивує тим, що Відповідач здійснив поділ земельної ділянки на дві частини, звертався із заявою щодо отримання містобудівних умов та обмежень щодо забудови меншої ділянки (де згідно з містобудівною документацією передбачена автостоянка для мешканців збудованого багатоквартирного будинку) багатоквартирним житловим будинком, та оскаржував до суду відмову у видачі містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до ч.ч.1, 2, ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України унормовано, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд, дослідивши надані докази в підтвердження наведених у заяві обставин, вважає, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає до задоволення з огляду на наступне.

У позовній заяві, ОСББ «Жовківський дворик» зазначало, що здійснює управління багатоквартирним житловим будинком у АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок збудований на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:0170 площею 0,6641 га. Будувався та вводився в експлуатацію протягом 2018-2023 року (Роздруківки сертифікатів про введення в експлуатацію додаються).

В подальшому, ОСОБА_1 здійснює поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:004:0170 площею 0,6641 га. на дві земельні ділянки:

- кадастровий номер :01:004:0179, площею 0,4655 га (північна частина попередньої ділянки, на якій фактично збудований житловий будинок)

- кадастровий номер :01:004:0178, площею 0,1986 га (південна частина попередньої ділянки, на якій згідно з містобудівною документацією передбачена відкрита автостоянка для обслуговування потреб мешканців житлового будинку).

Наведена вище інформація підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2025 року №НВ-025 (щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0178), Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.02.2025 року №НВ-025 (щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0179), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №409281258 від 23.01.2025 року (щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0178) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №41077291 від 31.01.2025 року (щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0179).

На другій сторінці Витягу з ДЗК від 23.01.2025 року №НВ-025 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0178 площею 0,1986 га. утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0170 площею 0,6641 га.

Згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №409281258 від 23.01.2025 року за земельною ділянкою :01:004:0178 площею 0,1986 га (розділ «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» вбачається, що з 11.06.2018 року зареєстровано право забудови земельної ділянки (суперфіцій) за ТОВ «Сонцебуд», яке (право забудови) перенесено з запису щодо земельної ділянки площею 0,6641 га.

На другій сторінці Витягу з ДЗК від 07.02.2025 року №НВ-025 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0179 площею 0,4655 га. утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0170 площею 0,6641 га.

Згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №41077291 від 31.01.2025 року за земельною ділянкою :01:004:0179 площею 0,4655 га (розділ «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» вбачається, що з 11.06.2018 року зареєстровано право забудови земельної ділянки (суперфіцій) за ТОВ «Сонцебуд», яке (право забудови) перенесено з запису щодо земельної ділянки площею 0,6641 га.

Наведені вище обставини, на переконання суду, підтверджують поведінку Відповідача щодо створення умов для ускладнення виконання рішення суду у даній справі, передати земельну ділянку (площею 0,6641 га), а також бажання Відповідача в подальшому здійснити забудову частини прибудинкової території, яка призначена для обслуговування інтересів мешканців багатоквартирного будинку.

Додатковим підтвердженням цих обставин є намагання ОСОБА_1 отримати містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0178 площею 0,1986 га «Багатоквартирним житловим будинком з вбудованим підземним паркінгом у м. Жовква». 22.10.2024 року Управління просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради прийняло Рішення №А227493321 про Відмову у видачі містобудівних умов та обмежень на вказаний об`єкт будівництва та Наказ №9 від 22.10.2024 року.

Як вбачається з наданих Позивачем доказів, ОСОБА_1 подав до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву (справа №380/23033/24) до Управління просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області у якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення №А227493321 Управлінням просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області «Про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень» від 22.10.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Наказ №9 Управлінням просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області «Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим підземним паркінгом у м. Жовква Жовківської міської ради, Львівського району, Львівської області» від 22.10.2024 року;

- зобов`язати Управлінням просторового розвитку та земельних ресурсів Жовківської міської ради Львівського району Львівської області протягом десяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) містобудівні умови та обмеження для проєктування на земельній ділянці з кадастровим номером :01:004:0178 об`єкта будівництва: «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованим підземним паркінгом у м. Жовква».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 року у справі №380/23033/24 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року у справі №380/23033/24 позовну заяву залишено без розгляду.

Таким чином, дії Відповідача спрямовані на ускладнення та унеможливлення виконання рішення суду у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Аналогічна за змістом норма міститься у ст.377 ЦК України.

У постанові від 20.03.2024 року у справі №916/1261/16 (916/2158/21) Верховний Суд висловив наступну правову позицію:

«У постанові від 18.10.2022 у цій справі Верховний Суд зазначив, що будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, як на окремі об`єкти нерухомого або рухомого майна, перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу закону, у зв`язку з чим, у разі створення ОСББ, від нього не вимагається визнання та доведення права на наведені об`єкти. При цьому багатоквартирні будинки та належні до них господарські будівлі, споруди і приміщення є нерозривно пов`язаними із земельними ділянками, на яких вони розміщені. У цих висновках Суд звертався до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.07.2020 у справі №922/3461/17.

Суд також зазначив, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі №910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі №200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно із вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі №923/196/20 (пункт 34), від 21.12.2021 у справі №910/3499/19).

Верховний Суд, вказав, що враховує наведений висновок у спірних правовідносинах, оскільки принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди також закріплений в наведених положеннях статті 42 Земельного кодексу України та статей 1, 4, 5 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а тому зберігається у відповідних правовідносинах.

Правильність такого підходу, за висновком Верховний Суд у вказаній постанові, підтверджується тим, що реалізація права на об`єкт нерухомого майна - житловий багатоквартирний будинок, об`єкт нерухомого майна цього будинку (квартиру) неможлива без одночасного використання відповідним суб`єктом права власності земельної ділянки, на якій побудований багатоквартирний будинок, а тому вирішення та оцінка правомірності відчуження земельної ділянки без урахування факту розташування на ній нерухомого майна - багатоквартирного будинку, та відповідних прав на цей об`єкт нерухомого майна суперечить наведеному принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.

Одночасно співвласники набули право на отримання земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, в силу приписів статті 42 Земельного кодексу України, за якою земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що дві новоутворені земельні ділянки (на одній з яких позивач намагається через суд отримати містобудівні умови всупереч містобудівній документації), були утворені внаслідок поділу однієї земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0170 площею 0,6641 га (яка вже забудована багатоквартирним житловим будинком), такий поділ фактично здійснений з метою ускладнення отримання ОСББ всієї земельної ділянки (та відповідно, прибудинкової території).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність передбачених законом заходів процесуальних дій, вжитих судом, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову передбачає встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

Згідно із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 8 травня 2020 року у справі № 755/15345/17-ц та від 21 квітня 2022 року у справі № 592/7729/18 при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, що є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 березня 2023 року у cправі №905/448/22 у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін; водночас суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на майно має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору, з таких підстав.

Порядок застосування інституту зустрічного забезпечення врегульовано приписами статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Позивач, у поданій ним заяві про вжиття заходів до забезпечення позову, просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що відсутні підстави для його застосування, які полягають в тому, що земельна ділянка до моменту ухвалення рішення суду буде перебувати у власності Відповідача. Саме фактичні ді Відповідача призвели до подання позову у цій справі та заяви про забезпечення позову. З огляду на вказане розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст.ст.149, 150, 151, 154, 140 ЦПК України.

Виходячи із зазначених вимог цивільного процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду. Законом так само не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову: відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19, від 23 грудня 2022 року у справі № 760/34352/21 та від 02.03.2023 р. справа №643/14180/21, від 19 лютого 2019 у справі № 911/1695/18.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд

постановив:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовківський дворик» про вжиття заходів до забезпечення позову у справі позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовківський дворик» до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок задоволити повністю.

2. Накласти арешт на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0179, площею 0,4655 га та кадастровий номер :01:004:0178, площею 0,1986 га.

3. Заборонити відповідачу, ОСОБА_1 , вчинення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0179, площею 0,4655 га та кадастровий номер :01:004:0178, площею 0,1986 га.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жовківський дворик» (80300, Львівська обл., Жовківський р-н, м.Жовква, вул. Б.Хмельницького, 35, ).

Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Мікула В. Є.