Справа № 447/842/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/3929/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 29198.70 грн., а саме: за кредитним договором №78212449 від 07.04.2023 у розмірі 21148.70 грн, з яких: 5500 грн. сума заборгованості за основним боргом, 15648.70 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 100936014 від 26.03.2023 у розмірі 8050.00 грн., з яких 2000 грн. сума заборгованості за основним боргом, 5850.00 грн. сума заборгованості за відсотками, 200 грн. сума заборгованості за комісією.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 3028 грн.

У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 Бакшеєва Аліна Вячеславівна звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бакшеєвої Аліни Вячеславівни про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11.06.2024 у справі №447/842/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 Бакшеєва Аліна Вячеславівна,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду в цій частині є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що обов`язковою умовою ухвалення судом заочного рішення у справі є належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, однак ОСОБА_1 не отримував судової повістки про виклик у судове засідання, а також позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки з 23 травня 2023 року перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та за останній рік не перебував у відпустці, а відтак не мав можливості особисто отримувати кореспонденцію з суду. Заява про перегляд заочного рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня ознайомлення з рішенням суду, що є підставою для поновлення строку на її подання. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами суперечить нормам чинного законодавства, а ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати свої заперечення, оскільки не був повідомленим про судовий розгляд. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заочне рішення суду скасувати та направити справу на розгляд по суті до суду першої інстанції в загальному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи без розгляду заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з пропуском строку на її подання за відсутності поважних причин для його поновлення, що є підставою для залишення її без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

Відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Звертаючись із заявою про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала клопотання про поновлення строку для її подання, мотивуючи його тим, що відповідач не отримував повного тексту заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 червня 2024 року надіслано відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , однак таке не вручено відповідачу, оскільки конверт з вищезазначеним заочним рішенням повернувся на адресу суду без зазначення причин його невручення.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 чи його представником заочного рішення суду.

Згідно з довідкою від 11 квітня 2023 року № 1297, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 25 березня 2023 року.

Довідкою від 29 листопада 2023 року № 6441, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , підтверджується, що ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24 листопада 2023 року.

Відмовляючи у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що повернення на адресу суду копії заочного рішення суду з поштовою відміткою про причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить про його отримання відповідачем та відсутність підстав для поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року №454/1883/22 зазначено, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, як вбачається з конверта, в якому надіслано копію заочного рішення суду, на ньому відсутні будь-які відмітки про причини його невручення та повернення/досилання на адресу суду, в тому числі і відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (а.с.72), що спростовує висновок суду першої інстанції про те, що заочне рішення суду було вручено відповідачу з огляду на положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що довідка про причини повернення/досилання взагалі не містить жодної відмітки про причини невручення поштового відправлення, не містить штампу (відбитку кш) поштового відділення, прізвища працівника поштового зв`язку, а на конверті міститься лише один відбиток печатки поштового відділення із зазначенням дати відправки, а відбиток печатки із зазначенням дати повернення поштового відправлення до суду на конверті відсутній.

Крім того, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 16 год. 00 хв. 11 червня 2024 року, в якому ухвалено заочне рішення суду.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату та час судового засідання і про вручення заочного рішення суду у справі про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, відповідач проходить військову службу в складі Збройних Сил України, що об`єктивно перешкоджало йому отримати копію заочного рішення суду, а заява про перегляд заочного рішення подана протягом незначного періоду часу з дня ухвалення заочного рішення у справі, а саме, трохи більше ніж через два місяці, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у поновленні строку на подання заяви представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та залишення цієї заяви без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 05 грудня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 09.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк