Провадження № 2/466/1469/25
У Х В А Л А

19 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

з участю представника позивача Орел Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зняття арешту з майна.

10 лютого 2025 представником відповідача Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. подано клопотання про закриття провадження у вказаній цивільній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обгрунтування клопотання зазначає, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2023 вбачається, що постановою державного виконавця Гросс К.В. про арешт майна боржника № 16375 від 10.04.2012 Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження №12385176. Згідно інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження на даний час у відділі державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя на виконанні перебуває виконавче ВП № 35313378. Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Стягувач Держава. Стан виконавчого провадження: відкрито. Отже, згідно інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, наразі відкрито виконавче провадження ВП № 35313378, де ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 є боржником.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні вона не може пред`являти позов про скасування арешту майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші ж особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження», до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року № 127/11276/20. З врахуванням вищевикладеного, позивач не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Крім того, позивач не є власником майна, який не був боржником у виконавчому проваджені та вважає, що майно на яке накладене арешт належить йому а не боржникові, то його посилання на право пред`являти саме цивільний позов на підставі як власника майна є безпідставним. Таким чином, питання зняття арешту з майна, не пов`язане зі спором про право на це майно, а стосується виконавчого провадження, а тому такі вимоги слід розглядати за правилами розділу VII Цивільного процесуального кодексу України. Просить суд дане клопотання задовольнити.

Представник відповідача Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового засідання.

Заслухавши представника позивача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що згідно із довідкою від 01.12.2016 №1308-1824 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання якої значиться: АДРЕСА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2023, на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт. Реєстраційний номер обтяження:12385176; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, 16375, 10.04.2012, ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя, державний виконавець Грос К.В.; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції міста Севастополь; заявник: Відділ державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції міста Севастополь.

З Єдиного реєстру боржників, доступ до якого є відкритим, слідує, що будь-яка інформація відносно боржника ОСОБА_3 відсутня.

У листі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 4540/04.1-25 від 13.11.2023 значиться, що Наказом Міністерства юстиції України від 27.04.2023 №1499/5 «Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень» визначено, що під час дії воєнного стану примусове виконання рішень, місцем виконання яких є Автономна Республіка Крим та місто Севастополь, здійснює відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Одночасно зазначено, що фактично матеріали виконавчих проваджень, які перебували на території АР Крим та м. Севастополь, в тому числі виконавчі провадження, які відкрито відносно ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), при виконанні яких винесені запитувані постанови про арешт майна, до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономіній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління (м. Одеса) не передавались, а також у відділ на примусовому виконанні Відділу не перебували.

Враховуючи викладене, неможливо ідентифікувати згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), в якому виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника №16375 від 10.04.2012, яка зазначена як підставу обтяження №12385176, оскільки не зазначено номеру виконавчого провадження у АСВП.

Водночас проінформовано, що згідно даних АСВП (спецпідрозділ), на виконанні ВДВС Гагарінського РУЮ міста Севастополь зареєстроване виконавче провадження №35313378 відносно ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), стягувач держава. Дата відкриття 20.11.2012. Будь-яка інша інформація щодо виконавчого документа та суми стягнення у АСВП не міститься.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, позивачка просила скасувати арешт з її нерухомого майна, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника №16375 від 10.04.2012 Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, державним виконавцем Гросс К.В., зареєстрований 11.04.2012 року за №12385176 Кримською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, оскільки відсутні будь-які дані щодо наявності відкритого виконавчого провадження відносно неї як боржника.

Згідно із пунктом 1 частини 1статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття арешту з нього може звернутись особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі, якщо арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання сторони відповідача про закриття провадженні у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вважає заявлене клопотання передчасним, зважаючи на те, що на даний час неможливо ідентифікувати у межах якого виконавчого провадження та/або на підставі якого виконавчого документа накладено арешт на усе нерухоме майно позивачки. Як було зазначено вище, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників, стосовно ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) будь-яка інформація відсутня. На даний час невідомо чи перебуває відкрите виконавче провадження, в якому ОСОБА_3 є боржником; на виконання якого саме рішення, державним виконавцем була винесена постанова від 10.04.2012 про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_3 , що потребує додаткового дослідження, оскільки на даний час з матеріалів справи неможливо зробити висновок про те, в якому порядку ОСОБА_1 наділена правом на звернення до суду зі скаргою, в порядку судового контролю чи з позовом у позовному провадженні, отже приходить до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання.

Керуючись ст. 255 ЦПК України,

постановив :

у задоволенні клопотання представника відповідача Міністерства юстиції України Кушнір Л.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про зняття арешту з майна на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Б. Єзерський