ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1675/25Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/735/25 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

11 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Храпак Н.М., Костіва О.З. та Хоми М.В. у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Вітамін» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 травня 2025 року.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Храпак Н.М., судді: Костів О.З. , Хома М.В.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09 червня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садівниче товариство «Вітамін» про захист прав споживачів.

11 червня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Храпак Н.М., Костіва О.З. та Хоми М.В.

Заява мотивована тим, що 17 квітня 2025 року колегією суддів в складі Храпак Н.М., Костів О.З. та Хоми М.В. була розглянута його апеляційна скарга на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 05 березня 2025 року у справі №607/1675/25 та ухвалена постанова, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2025 року залишено без змін.

Зазначає, що в апеляційній скарзі на вказану ухвалу, наслідком якої стала постанова, ним не ставилась вимога щодо того, у порядку якого законодавства підлягає розгляду позов, однак Тернопільський апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про те, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому вважає, що колегія суддів у складі суддів Храпак Н.М., Костіва О.З. та Хоми М.В. не може розглядати його апеляційну скаргу.

У зв`язку наведеним, на думку заявника, судді Храпак Н.М., Костів О.З., та Хома М.В. є упередженими і небезсторонніми суддями при розгляді справи 607/1675/25 за його участю.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяв, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п. п. 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (її) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також, в ухвалі від 13 січня 2021 року Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Уставицький І.І. не надав належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість вказаних суддів в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності, так як незгода із постановою Тернопільського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про визнання заявленого відводу суддям Храпак Н.М., Костіву О.З. та Хомі М.В. необґрунтованим.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Враховуючи положення ч.7 ст.40 ЦПК України, підстави для зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід суддів відсутні.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В :

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Тернопільського апеляційного суду Храпак Н.М., Костіва О.З. та Хоми М.В.

Передати заяву про відвід в порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України, іншому судді для вирішення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома