Житомирський апеляційний суд
Справа №291/41/22 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Борисюка Р.М.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №291/41/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої державі внаслідок втрати військового майна

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1

на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Митюк О.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача шкоду, завдану позивачу внаслідок втрати військового майна, в розмірі 100 941,50 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2025 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено Військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неврахування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що позов не пов`язаний з вирішенням питань прийняття позивача на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби. Спір у цій справі стосується виключно майнової відповідальності особи за завдану шкоду, що є предметом цивільного, а не адміністративного судочинства. Окрім того, оскільки військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду не для реалізації своїх владних функцій, а для захисту своїх майнових прав, вона не є суб`єктом владних повноважень в розумінні положень КАС України.

Представник відповідача скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування доводів зазначає, що спір між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з державної служби.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив справу розглянути без участі сторони відповідача.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 у період з 2015 року по 2016 рік проходив військову службу у Збройних Силах України.

Згідно п. 4 наказу командира військової частини п/п НОМЕР_2 від 28.10.2016 №3016 «Про підсумки службового розслідування» за неналежне виконання обов`язків в частині забезпечення збереження озброєння і боєприпасів, техніки та іншого ввіреного йому військового майна батареї, а саме: майна автомобільної служби АКБ 6 СТ 180 (10 шт.), АКБ 6 СТ 143 (2 шт.); майна служби ракетно-артилерійського озброєння 5,45 мм автомат АКС-74 № НОМЕР_3 (1 к-т.), 5,45 мм автомат АКС-74 НОМЕР_4 (1 к-т), що призвело до його втрати, на старшого лейтенанта ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого обов`язки командира 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Пунктом 12 цього наказу, визначено начальнику фінансово-економічної служби військової частини п/п НОМЕР_2 занести в книгу стягнень та покарань і провести утримання зі старшого лейтенанта Миргородського 102 933,70 грн.

Наказом командира військової частини п/п НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.12.2016 №275 старшого лейтенанта ОСОБА_1 командира першого гаубичного артилерійського взводу старшого офіцера на дев`ятій гаубичній артилерійські батареї третього гаубичного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , відповідно до п.п. «ж» пункту першого ч.8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас і визнано таким, що вибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановлення на військовий облік.

Відповідно до витягів і книг обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 за 2021 рік, залишок непогашеної ОСОБА_1 заборгованості станом на день звернення до суду з відповідним позовом складає 100 941,50 грн.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що військова частина звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 100 941,50 грн., внаслідок втрати військового майна ОСОБА_1 під час проходження військової служби. Таким чином, спірні правовідносини пов`язані з проходженням відповідачем публічної (військової) служби, тобто спір є публічно-правовим, а тому підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Такий висновок суду є вірним, виходячи із наступного.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба визначається як діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 5 КАС України визначено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-Х1І «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори з приводу прийняття громадян на військову службу, її проходження, звільнення з військової служби.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №825/730/16 (провадження №11-934апп18).

Як убачається з матеріалів позовної заяви, військова частина звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 100 941,50 грн., внаслідок втрати військового майнаОСОБА_1 під час проходження ним військової служби.

Таким чином, спірні правовідносини пов`язані з проходженням ОСОБА_1 публічної (військової) служби.

При цьому вирішення питання щодо наявності підстав для стягнення з відповідача збитків, спричинених ним позивачу під час проходження військової служби, нерозривно пов`язане з наданням судом оцінки правомірності наказу командира військової частини, тобто наказу суб`єкта владних повноважень, про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спір у цій справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків в розмірі 100 941,50 грн., внаслідок втрати військового майнає публічно-правовим, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2025 року.

Головуючий Судді