ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7338/24

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/970/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шарапової О.Л.

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Шапко В.М.

Учасники справи:

позивач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 січня 2025 року, суддя Овсієнко Ю.К., місто Чернігів.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Головне управління Національної поліції в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовим житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області. В червні 2020 року на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2020 року №841 за Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний об`єкт було включено до складу службового житлового фонду Головного управління та відповідно до наказу від 06 грудня 2021 року №2339 надано для заселення начальнику відділу дізнання ГУНП в області підполковнику поліції ОСОБА_4 та його сім`ї. 20 грудня 2021 року ОСОБА_4 разом з його сім`єю (дружина ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , 2015 року народження) видано ордер № 72 на жиле приміщення з відміткою «службовий». 19.01.2022 між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області та ОСОБА_1 укладено договір найму службового житла від 19.01.2022 №4. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 09 квітня 2024 року № 1964, ОСОБА_7 разом з його сім`єю - дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 , через Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради проведено реєстрацію місця проживання: квартира АДРЕСА_1 . 08 листопада 2023 року начальника відділу дізнання ГУНП в області підполковника поліції Дмитра Кураша було звільнено зі служби на підставі пункту 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважають, що ОСОБА_1 з 08 листопада 2023 року в службових (трудових) відносинах з Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області не перебуває та саме з цього моменту перестали існувати правові підстави для користування останнім та членами його сім`ї службовим житлом. 23.01.2024 Головне управління Національної поліції в Чернігівській області направило на адресу відповідачів листа від 15.01.2024 №74/124/05/23-2024 з проханням висилитися зі службової квартири та на підставі актів приймання-передачі повернути її власнику, проте відповідь на вказаний лист до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області не надходила, відповідач ОСОБА_1 до відповідача особисто з питання виселення в добровільному порядку та повернення службового житла власнику не звертався. Також вказує, що в рамках підготовки матеріалів для передачі до суду, 10 травня 2024 року Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області на підставі наказу від 08 травня 2024 року №597 проведено комісійний огляд вищезгаданого об`єкта нерухомого майна на предмет встановлення наявності факту проживання/користування вказаним об`єктом відповідачем. Відповідно до отриманої інформації, станом на момент проведення огляду приміщення було замкнено. Водночас, візуальний огляд підтвердив, що в приміщенні відсутні ознаки проживання чи користування ним.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 січня 2025 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими що втратили право користування службовим житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відповідачами своєчасно вноситься плата за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами; також власними зусиллями розпочато ремонт спірної квартири, перевезені особисті речі, що свідчить про фактичне користування спірним приміщенням.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що судом безпідставно залишено поза увагою суду першої інстанції стаж служби ОСОБА_1 в поліції на день звільнення становить 22 роки 02 місяці 22 дні, а в силу ст.125 ЖК України не підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жиле приміщення, не менше 10 років. Оскільки органи УМВС було реорганізовано з одночасним створенням НПУ, при цьому ОСОБА_1 був переатестований та призначений на службу в поліцію, можна дійти обгрунтованого висновку про те, що він пропрацював в органах внутрішніх справ більше як10 років, що виключає можливість визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та їх виселення без надання іншого жилого приміщення.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивачем заявлено вимогу про визнання таким, що втратив право користування житлом малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки він зареєстрований у спірній квартирі за згодою наймача квартири, то він має право як член його сім`ї користуватися цією квартирою без будь-яких обмежень. Позбавлення малолітнього права користування житлом призведе до порушення статті 16 Конвенції про права дитини.

Особа, яка подала апеляційну скаргу наголошує, що в таких справах обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, але в порушення ст.19 СК України його не було залучено до участі у розгляді справи, так само як і в справі відсутній висновок органу опіки та піклування.

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 січня 2025 року залишити без змін.

ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її задовольнити, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 січня 2025 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на підставі наказу ГУНП в Чернігівській області №1 о/с від 06.11.2015 ОСОБА_1 з 07.11.2015 призначений на посаду заступника начальника відділу СУ ГУП в Чернігівській області (а.с. 103).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2021, зареєстрованого в реєстрі за №2036, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області набуло право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-16).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №284463916 від 12.11.2021 квартира АДРЕСА_1 перебуває в державній власності, власник: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (а.с. 17).

Вказаний об`єкт було включено до складу службового житлового фонду Головного управління та відповідно до наказу від 0612.2021 № 2339 і надано для заселення начальнику відділу дізнання ГУНП в області підполковнику поліції Дмитру Курашу та його сім`ї (а.с. 20).

Рішення Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про розподіл службового житла затверджено виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 16.12.2021 (а.с. 21).

20.12.2021 ОСОБА_1 разом з його сім`єю видано ордер № 72 на жиле приміщення з відміткою «службовий» (а.с. 26).

Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади, наданих Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради №2023/008168032, №2023/008167775, №2023/008167915 від 10.10.2023, 17.02.2022 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 43, 44, 45).

19.01.2022 між Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області та ОСОБА_1 укладено договір найму службового житла від 19.01.2022 №4 (а.с. 27-33).

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, даний договір припиняє свою дію та вважається розірваним у випадку припинення службових (трудових) відносин між наймодавцем та наймачем з ініціативи наймодавця або за власним бажанням наймача з наступним виселенням наймача, членів його сім`ї або інших осіб, які проживають разом з ним зі найманого службового приміщення без надання іншого жилого приміщення відповідно до положень статті 124 ЖК УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37.

Наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 08.11.2023 №556 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 51).

Листом від 15.01.2024 №74/124/05/23-2024 позивачем запропоновано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у строк до 15.02.2024 виселитись з займаної квартири та повернути на підставі актів приймання-передачі службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в добровільному порядку (а.с. 52-53), проте відповідачі з питання виселення в добровільному порядку та повернення службового житла власнику не звертались.

Відповідно до Акту про фактичне користування (проживання) або не користування (не проживання) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , від 10.05.2024: під час виїзду двері були зачинені, на дверний дзвінок ніхто не відповів, дверні не відчиняли (а.с.59,60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем, вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення. Права Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в даному випадку є порушеними.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Суд може визнати особу такою, що втратила право користування житлом лише з підстав, визначених законом.

Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (пункт 56 рішення у справі «Зехентнер проти Австрії» 2009 року).

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

Частиною першою статті 118 ЖК УРСР встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Статтею 124 ЖК УРСР передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

За змістом статті 125 ЖК УРСР, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено:

- інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків;

- осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років;

- осіб, звільнених у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Оскільки в силу статті 125 ЖК УРСР деякі категорії громадян, які проживають у службових жилих приміщеннях, не підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення, при розгляді справ про виселення зі службових жилих приміщень необхідно з`ясовувати, чи користуються відповідачі зазначеною пільгою. Зокрема, особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жиле приміщення, не менше 10 років, користуються такою пільгою і в тому разі, коли цей стаж переривався.

Судом установлено, що загальна вислуга років ОСОБА_1 склала 22 роки 02 місяці 22 дні. Отже, термін роботи в органах внутрішніх справ та в органах Національної поліції в Чернігівській області перевищує 10 років.

Органи внутрішніх справ та органи національної поліції є державними органами, завданнями яких було та є забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 та члени його родини не можуть бути визнані такими, що втратили право користування службовим приміщенням.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 січня 2025 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції в Чернігівській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (, юридична адреса: проспект Перемоги, 74, м.Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції в розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Головуюча: Судді: