Справа №339/154/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який 29 липня 2005 року зареєстрований Виконкомом Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис № 7.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що протягом останніх чотирьох років у сторін часто виникали спори та сварки, у зв`язку з чим останні віддалилися один від одного, стали чужими людьми. Згодом у 2023 році відповідач залишив її з дітьми та пішов проживати до іншої жінки, з якою створив сім`ю, народив дитину.У зв`язку із цим шлюбні стосунки між ними припинені, протягом двох років проживають окремо, діти залишилися проживати з нею та перебувають повністю на її утриманні.

Фактично шлюб носить формальний характер, а проживати в формальному шлюбі позивач не бажає, що і стало причиною для звернення до суду.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовільнити їх.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Надіслав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Розгляд справи просить проводити без його участі.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України, встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободичи інтереси третіх осіб.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу.

Встановлено, що 29 липня 2005 року Виконкомом Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис про шлюб № 7, зареєстровано шлюб між сторонами.

Під час перебування у шлюбі в сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спільне життя між сторонами не склалося в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними та спільних поглядів на сімейне життя, наявні різні погляди на життя. Шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповіднодо ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому за бажанням позивача суд залишає її взяте у шлюбі прізвище ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1212,00 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст. 110, 112, 114, 115 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 141, 142, 206, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 29 липня 2005 року Виконкомом Поляницької сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про що складено актовий запис про шлюб № 7.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 606,00 грн. судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, шляхом зобов`язання Головного Управління державної казначейської служби України у Івано-Франківській області повернути судовий збір у сумі 606,00 грн, сплачений згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0..1 від 28.04.2025.

Рішення після набрання ним законної сили надіслати до Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківької області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Суддя Скригун В. В.