ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2025 року у справі за позовом Чекменьова Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

В обґрунтовування позовних вимог, які збільшувалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 посилався на те, що батько ОСОБА_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. У встановлені законом строки позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_1 була змушена покинути м.Маріуполь, внаслідок чого втратила зв`язок з нотаріусом. Крім того, 01 серпня 2022 року нотаріус зупинила свою діяльність, документи нотаріального діловодства та архіву або іншого нотаріуса не передавалися. ОСОБА_1 звернулася до Фастівської державної нотаріальної контори і постановою нотаріуса від 26 липня 2024 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців. Органом Пенсійного фонду України було надано відомості, що пенсія ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року не нараховувалася та не виплачувалася, а також щодо наявності недоотриманої пенсії за період з 10 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року у сумі 74451 грн. 19 коп., з вказівкою, що нарахування здійснювалося відповідно до вимог ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, відповідач протиправно припинив нарахування пенсії спадкодавцю ОСОБА_3 з 01 червня 2015 року при його житті, та обмежившись трирічним строком, протиправно зменшив суму пенсійних виплат, які повинні увійти до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 . Отже, відповідачем не визнається за позивачем право власності на недоотриману ОСОБА_3 суму пенсії за весь період її несплати, а саме за період, що передує нарахованій сумі, відомостей ані про наявність недоотриманої пенсії за цей період, ані про її розмір відповідачем нотаріусу не надано. Вважає такі дії відповідача незаконними, посилаючись на положення ст.ст.328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. На підставі викладеного ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просив суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року в сумі 186 739 грн. 61 коп. в порядку спадкування за законом та стягнути недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року в сумі 186 739 грн. 61 коп. на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період часу з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року у сумі 155 252 грн. 56 коп. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_3 за період часу з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року у сумі 155 252 грн. 56 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1382 грн. 39 коп.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 22 липня 2022 року № 40 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, змінено територіальну підсудність судових справ Донецького апеляційного суду. Визначено, що справи цього суду підсудні Дніпровському апеляційному суду.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить рішення суду від 12 березня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Чекменьов Д.М. просить рішення суду від 12 березня 2025 року в оскарженій частині залишити без мін, апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування2 також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України Про пенсійне забезпечення, де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми частини першої статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Крім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця після смерті батька, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

У справі встановлено, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (до укладення шлюбу прізвище ОСОБА_4 ) є ОСОБА_3 (т.1 а.с.22, 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_3 помер у м.Ясинувата Донецької області у віці 78 років (т.1 а.с.33).

Згідно з довідкою директора МУП ЖЕК від 06 вересня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 30 березня 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.34).

06 січня 2022 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Ляшенко В.Г. було заведено спадкову справу №68951788 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.35).

Постановою держаного нотаріуса Першої фастівської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) від 26 липня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.36).

За відомостями Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 вересня 2024 року, наданими на адвокатський запит, приватний нотаріус Маріупольського районного нотаріального округу Ляшенко В.Г., згідно з поданою нею заявою 01 серпня 2022 року, зупинила нотаріальну діяльність згідно з поданою заявою. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Ляшенко В.Г., у тому числі спадкові справи, до Донецького обласного державного нотаріального архіву або до іншого нотаріуса не передавалися, відомості про стан збереження архіву відсутні (т.1 а.с.37).

За відомостями ГУ ПФУ в Донецькій області, наданими на адвокатські запити, ОСОБА_3 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа, пенсійні виплати отримував по 31 травня 2015 року, з 01 червня 2015 року пенсійні виплати призупинені, за поновленням виплати ОСОБА_3 не звертався, пенсійну справу знято з обліку у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 . На запит нотаріуса надано інформацію листом від 19 січня 2022, за змістом якого сума недоотриманої пенсії ОСОБА_3 з 10 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року становить 74 451 грн. 19 коп. (т.1 а.с.38-40).

Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 04 лютого 2025 року, 06 січня 2022 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Ляшенко В.Г. було заведено спадкову справу № 68951788 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про видані свідоцтва про право на спадщину відсутні (т.1 а.с.35, 211).

Відповідно до відомостей Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали суду, пенсія ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по січень 2019 року не нараховувалась та не виплачувалась, у графі призначена сума містяться позначки 0. Пенсія за період з січня 2019 по 31 грудня 2020 становить 74 451 грн. 19 коп. Розмір пенсії за віком становить 3395 грн. 16 коп. (станом на дату останнього нарахування 01 серпня 2021 року(т.1 а.с.180).

За відомостями протоколів перерахунків пенсії, наданих на виконання ухвали суду, по пенсійній справі ОСОБА_3 призначено пенсію за віком. Розмір призначеної пенсії за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 1270 грн. 67 коп., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року 1362 грн. 52 коп., з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 1418 грн. 52 коп., з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року 1535 грн. 62 коп., з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року 1600 грн. 52 коп., з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2018 року 2646 грн. 63 коп., з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2019 року 2655 грн. 18 коп., з 01 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року 2667 грн. 91 коп., з 01 грудня 2019 року по 30 червня 2020 року 2681 грн. 97 коп., з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року 2696 грн. 03 коп., з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року 2706 грн. 86 коп. (т.1 а.с.186-196).

За відомостями ППВП, наданими на виконання ухвали суду, пенсія за віком ОСОБА_3 була призначена 25 жовтня 2002 довічно. Однак, за період з 01 червня 2015 до січня 2019 розмір призначеної пенсії становить «0» (а.с.180).

За відомості протоколів перерахунків пенсії, вказана виплата обліковувалася відповідачем, відбувалися перерахунки, внаслідок яких її розмір збільшувався, а саме розмір призначеної пенсії становив за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 1270 грн. 67 коп., з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року 1362 грн. 52 коп., з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року 1418 грн. 52 коп., з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року 1535 грн. 62 коп., з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року 1600 грн. 52 коп., з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2018 року 2646 грн. 63 коп., з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2019 року 2655 грн. 18 коп., з 01 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року 2667 грн. 91 коп., з 01 грудня 2019 року по 30 червня 2020 року 2681 грн. 97 коп., з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року 2696 грн. 03 коп., з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року 2706 грн. 86 коп.

Отже, відомості, надані однією і тією ж юридичною особою містять суперечності - згідно відомостей ППВП, наданих на виконання ухвали суду, призначені та нараховані суми недоотриманої пенсії за період з 01 червня 2015 року до січня 2019 року відсутні, в той час як протоколи перерахунків пенсій містять відомості про призначені суми пенсії за цей період.

Відомості щодо розміру недоотриманої пенсії нотаріусу надані за останні три роки з посиланням на ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, розмір призначеної пенсії спадкодавця за останні три роки, що передували зверненню, становив 74 451 грн. 19 коп., що вкотре вказує на обліковування відповідачем розміру вже призначеної пенсіонеру пенсії за віком, яка навіть за умови її не нарахування та / або не виплати обчислюється органом ПФУ у разі відсутності підстав для скасування вже призначеної пенсії.

Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцеві ОСОБА_3 суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалося, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії спадкодавцеві з 01 червня 2015 року.

Отже, в даному випадку, призначена довічна пенсія спадкодавця мала обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати).

З матеріалів справи вбачається, що діяльність приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Ляшенко В.Г. була припинена, спадкові справи ані державній нотаріальній конторі, ані будь-якому іншому приватному нотаріусу у визначений строк не передано.

Оскільки відповідач не надав ані нотаріусу, ані суду відомості щодо розміру недоотриманої пенсії за весь період її невиплати спадкодавцеві за життя з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року, звернення позивача за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом не призвело до оформлення позивачем своїх спадкових прав у повному обсязі, в той час як позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , що прийняла спадщину у встановлені строки, а, отже, вона є такою, що прийняв спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Таким чином, на підставі протоколів перерахунку пенсії, суд першої інстанції обґрунтовано встановив розмір недоотриманої пенсії за період з 01 червня 2015 року по 09 січня 2019 року становить 80 801 грн. 37 коп. (1270 грн. 67 коп. х 3 місяці (розмір пенсії за період з 01 чеврня 2015 року по 31 серпня 2015 року) + 1362 грн. 52 коп. х 8 місяців (розмір пенсії за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2016 року) + 1418 грн. 52 коп. х 7 місяців (розмір пенсії за період з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року), 1535 грн. 62 коп. х 5 місяців (розмір пенсії за період з 01 грудня 2016 року по 30 квітня 2017 року) + 1600 грн. 52 коп. х 5 місяців (розмір пенсії за період з 01 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року), + 2646 грн. 63 коп. х 14 місяців (розмір пенсії за період з 01 жовтня 2017 року по 30 листопада 2018 року) + 2655 грн. 18 коп. (розмір пенсії за грудень 2018 року) + 770 грн. 86 коп. (розмір пенсії з 01 січня 2019 року по 09 січян 2019 року = 2655 грн. 18 коп. 1884 грн. 32 коп.

Отже, загальний розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період часу з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року у сумі 155 252 грн. 56 коп. (80 801 грн. 37 коп. + 74 451 грн. 19 коп.).

У справі встановлено, за життя батько позивача недоотримав пенсію у сумі 155 252 грн. 56 коп., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому позивач як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність позовних вимог щодо визнання права власності за позивачем на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом за період часу з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2020 року у сумі 155 252 грн. 56 коп. та стягнення її з відповідача, частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

Посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Встановлено, спадкодавець ОСОБА_3 був пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ Донецької області як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території.

Згідно зі статтею 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера.

Рішення стосовно припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з інших підстав суду не надано, в той час як відповідач зазначає про призупинення виплати пенсії спадкодавцеві з 01 червня 2015 року та вказує, що за поновленням виплати пенсіонер не звертався, тому пенсія йому не нараховувалася.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності права позивача на отримання нарахованих спадкодавцю коштів є необґрунтованими, оскільки сума пенсії, що належала пенсіонерові, але не була ним одержана за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена

у судовому засіданні 10 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 11 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова