Справа № 133/4037/24
Провадження № 2/132/476/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09 червня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Карнауха Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Лисюк О.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Калинівці матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , поданим від її імені та в її інтересах адвокатом Пронівою Наталією Романівною, до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області, на підставі ухвали судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.01.2025 відповідно до ст. 31 ЦПК України, 25.02.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана від її імені та в її інтересах адвокатом Пронівою Наталією Романівною, до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Вказані матеріали згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 було передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 11.03.2025 у цій справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання на 13:00 год. 08.04.2025.

У вказане підготовче засідання учасники процесу не з`явилися, у зв`язку з чим його проведення відкладено на 11:00 год. 29.04.2025.

У підготовче засідання, призначене на 29.04.2025, з`явилась позивач ОСОБА_1 . Представник позивача адвокат Проніва Н.Р., яку належним чином повідомлено про дату і час його проведення, в це засідання не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви за зареєстрованою адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Однак, рекомендоване поштове відправлення з вказаними документами 21.04.2025 повернулося до суду з відміткою АТ «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання».

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому засіданні не заперечувала щодо його проведення без участі її представника та відповідача.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, просила задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

У підготовчому засіданні судом позивачу роз`яснено мету підготовчого засідання та питання, які вирішуються судом під час його проведення. На що позивачка повідомила, що ці обставини їй зрозумілі, однак, будь-яких клопотань з цього приводу не заявила.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 29.04.2025 закрито підготовче провадження у цій справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні цього суду на 13:00 год. 16.05.2025.

Позивач ОСОБА_1 29.04.2025 подала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та за відсутності її представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

У судове засідання, призначене на 16.05.2025, учасники процесу не з`явилися.

У зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд справи відкладено на 03.06.2025 та 09.06.2025. У вказані судові засідання відповідач не з`явився, відомостей про причини його неявки не надходило.Про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його проживання: АДРЕСА_1 . Однак, рекомендовані поштові відправлення із судовими повістками повернулися до суду з відмітками АТ «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання» та «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошень на офіційному сайті Калинівського районного суду Вінницької області.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

В судовому засіданні 09.06.2025 через повторну неявку відповідача, що повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-281 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Проніву Н.Р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовними вимогами в цьому позові зазначено:

Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Козятинського районного суду Вінницької області від 19.02.2018.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування цих вимог в позові, серед іншого, наведено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.02.2018. Від шлюбу у них є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із позивачем.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Коштів, які стягуються з відповідача на користь позивачки за рішенням суду від 19.02.2018 на утримання доньки не вистачає, розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання дитини є занадто низьким, тому, забезпечити доньку усім необхідним самостійно позивач не має можливості.

Матеріальний стан позивача у порівнянні з 2018 роком суттєво змінився, оскільки, відповідач, наскільки відомо ОСОБА_1 , виїхав на заробітки за кордон і тому має можливість сплачувати більший розмір аліментів. Тому, позивач вважає, що можливо змінити розмір аліментів з відповідача і таким чином збільшити розмір аліментів на утримання доньки.

Також позивач зазначила, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який у 2024 році складав 3196 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Калинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 7).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 (справа №133/2419/17) стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 04.12.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини.

При цьому ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Разом з цим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.02.2019 (справа №152/100/18, провадження № 61-40460св18).

Верховний Суд у цій постанові виснував, що зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мав на увазі представник позивача ОСОБА_1 , пред`являючи цей позов, яким просить змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, наслідком чого є фактичне їх збільшення.

Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку та/або її представника від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Проніва Н.Р. належним чином не обґрунтували та не підтвердили належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з даним позовом. Позивачем та його представником не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, зокрема, і доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання малолітньої дитини, погіршення її матеріального стану тощо.

Посилання в позовній заяві на те, що матеріальний стан відповідача суттєво змінився, оскільки він виїхав на заробітки за кордон не підтверджено жодними доказами. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Поряд з цим, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Однак, до позовної заяви не долучено будь-яких доказів того, що малолітня ОСОБА_4 на час подання цього позову проживає з позивачем ОСОБА_1 .

Суд погоджується з наведеним у позовній заяві твердженням про те, що визначений рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19.02.2018 (справа №133/2419/17) розмір аліментів в розмірі 1500 грн. на теперішній час є меншим за встановлений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас згідно із правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17, провадження № 61-51сво18) аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Верховний Суд у цій постанові звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Враховуючи те, що позивачем та/або його представником не надано належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 282, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого від її імені та в її інтересах представником - адвокатом Пронівою Наталією Романівною, до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/fair/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Проніва Наталія Романівна, вул. Подільська, б. 102 в м. Козятині Хмільницького району Вінницької області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 09.06.2025.

Суддя Н.П. Карнаух