Справа № 355/1485/24
Провадження № 2/355/85/25
16 червня 2025 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
прокурора Перетятько І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селище Баришівка цивільну справу за позовом заступника керівника Броварської окружної прокурату Київської області Марії Шайтанової в інтересах Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарство підприємство «Ліси України» про витребування земельної ділянки.
Свою позовну заяву мотивує тим, що Броварською окружною прокуратурою Київської області при виконанні повноважень, визначених ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено порушення інтересів держави під час відведення земельної ділянки за рахунок земель лісогосподарського призначення, що у межах Баришівської об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області.
Встановлено, що рішенням Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області від 24 вересня 2004 року за №105-14-4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
У подальшому ОСОБА_1 зареєструвала право власності на куплену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(рішення державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:69178869 від 06 вересня 2023 року).
Водночас встановлено, що відведення спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) здійснено за рахунок земель лісогосподарського призначення, у зв`язку з чим її відведення у приватну власність відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства.
Спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та на час прийняття рішення перебувала у постійному користуванні державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» (правонаступником якого є філія «Бориспільське лісове господарство державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»). Відповідно до наданої інформації філією «Бориспільський лісгосп» від 05 червня 2024 року №609/20.23-2024 за матеріалами лісовпорядкування 2003 та 2014 років, спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісогосподарського призначення, яка розташована в межах 38 кварталу, та має наступні таксаційні характеристики: лісові культури природного походження, якість лісових культур 2 клас, рік створення 1996, вік(років)-8, висота 4 м. Окрім того у своїй інформації повідомили, що філія «Бориспільське лісове господарство», що погодження на вилучення або припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою, не надавали. З наданої інформації ВО «Укрдержліспроект» від 16 березня 2023 року за №206 та доданого витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування та межами таксаційних виділив, відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року та межами земельної ділянки, за даними лісовпорядкування 2014 року спірна земельна ділянка накладається повністю на межі земель кварталу 38 Баришівського лісництва філії «Бориспільське лісове господарство».
Вилучення земельних лісових ділянок із постійного користування спеціалізованих лісогосподарських підприємств для нелісогосподарських потреб площею до 1 га за межами населеного пункту відносилось до виключної компетенції обласних державних адміністрацій. Розпорядник земельних ділянок дозволу на вилучення земель лісогосподарського призначення із постійного користування кварталу 38 Баришівського лісництва філії «Бориспільське лісове господарство» не надав, у зв`язку із чим, рішення Дернівської сільської ради від 24 вересня 2004 року №105-14-04, в частині передання земельної ділянки ОСОБА_2 суперечить вимогам ч.5 ст.116, ч.ч.5,6,9 ст.149, ст.151 Земельного кодексу України, що свідчить про грубе порушення вимог імперативних положень земельного та лісового законодавства, а спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність Київської державної адміністрації з незаконного користування кінцевого власника- ОСОБА_1 ..
Прокурор Перетятько І.С. у судовому засідання позовні вимоги заступника керівника Броварської окружної прокуратури Київської області підтримала просила задовольнити послалась на вище означені обставини.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, була належно повідомлена про час, місце розгляду справи на 05 листопада 2024 року на 09 годин 30 хвилин повернувся конверт з довідкою «повернення за терміном зберігання», далі повідомлялась через веб-сайт Судової-влади України на 11 грудня 2024 року, на 15 січня 2025 року о 09 годині, на 13 лютого 2025 року о 13 годині поштовий конверт повернувся з довідкою про причину повернення «адресат відсутній за адресою», далі повідомлялась через веб-сайт Судової влади України на 17 березня 2025 року о 09годині 30 хвилин, 02 травня 2025 року о 09 годині, 26 травня 2025 року о 13 годині причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву на позовну заяву надано не було.
Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарство підприємство «Ліси України» до судового засідання не з`явився був належно повідомлений про час, місце розгляду справи.
Ухвалою суду від 14 березня 2025 року було задоволено заяву заступника керівника Броварської окружної прокуратури Марії Шайтанової про забезпечення позову у порядку ст. 149 ЦПК України шляхом арешту вказаної земельної ділянки.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог, оскільки:
Згідно з ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Враховуючи те, що уповноважений орган не вчинив дій на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тому суд вважає, що існують підстави для звернення прокурора до суду з вказаним позовом в межах своєї компетенції, передбаченої статтями 23,24 Закону України «Про прокуратуру»,
Згідно ч.3,ч.4,ч.5 ст. 56 ЦПК України. слід, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З копії рішення Дернівської сільської ради Баришівського районну Київської області «Про приватизацію земельних ділянок» слід, що було вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд/присадибні ділянки/ громадянам в тому числі і ОСОБА_2 площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка знаходиться АДРЕСА_1 .(а.с.26-28)
Судом було досліджено:
- лист від 16 березня 2023 року №206 Генерального директора Державного агентство лісових ресурсів України, Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО «Укрдержліспроект» ОСОБА_3 та витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеною межами кварталів 10,16,28,29,31, Березанського лісництва ДП «Переяслав-Хмельницький лісгосп» та 13, 38, 50, 61, 63, 64, 74, 81, 82 Баришівського лісництва ДП «Бориспільський лісгосп» та межами їх таксаційних виділів відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року та межами земельних ділянок, що нанесені згідно з наданими xml файлами. Інформація про межі ДП «Переяслав-Хмельницький лісгосп» і ДП «Бориспільський лісгосп» та доданого витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування 2014 року з нанесеною земельною ділянкою за наданими координатами. (а.с.31)
-копію проекту організації та розвитку лісового господарства державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства Березанське лісництво з якого вбачається, що проектом не передбачалось вилучення земельних ділянок із складу лісгоспу.(а.с.42-52)
З копії розпорядження від 31 січня 2023 року №56 «Про погодження користування земельними ділянками лісогосподарського призначення» тимчасово виконуючого обов`язки голови Київської обласної державної адміністрації (Київська обласна військова адміністрація)» слід, що було погоджено до здійснення державної реєстрації права постійного користування, але не пізніше 1 січня 2027 року, користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, що розташовані на території Київської області поза межами населених пунктів та межах міст обласного значення, державному спеціалізованому господарству підприємству «Ліси України» в особі філій, як правонаступнику спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, право постійного користування яким надано до набрання чинності Земельним кодексом України, на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, переданих згідно з передавальними актами на баланс державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».(а.с.53)
З копії наказу №679 від 21 жовтня 2021 року «Про припинення державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення голови Юрія Болоховець з якого вбачається, що було припинене державне підприємство «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство», шляхом реорганізації, а саме приєднання до державного підприємства «Бориспільське лісове господарство»(а.с.54-56)
З копії наказу №804 від 26 жовтня 2022 року «Про створення державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» голови Юрія Болоховця слід, що було наказано створити державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Визначити місцезнаходження, установити статутний капітал, затвердити статут, призначити тимчасово виконуючого обов`язки Генерального директора державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».(а.с.57)
З копії наказу №271 від 08 лютого 2022 року голови Юрія Болоховця слід, що було наказано про затвердження передавального акту державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство», яке координується Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства, що додається. (а.с.58)
З копії наказу №942 від 28 жовтня 2021 року «Про припинення державного підприємства «Бориспільське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення голови Юрія Болоховець з якого вбачається, що було припинене державне підприємство «Бориспільське лісове господарство», шляхом реорганізації, а саме приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».(а.с.60-63)
З копії наказу №128 від 12 січня 2023 року голови Юрія Болоховця слід, що було затвердженно передавального акту державного підприємства «Бориспільське лісове господарство», яке координується Київським обласним та по місту Києву управлінням лісового та мисливського господарства.(а.с.64)
З копії листа начальника головного управління держземагенства у Київської області управління держземагенства у Баришівському районі Литвина В.М. до директора ДП Переяслав-Хмельницького лісове господарство Рудинському В.А. слід, що площа землекористування державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» згідно з даними ф.6 в період 01 січня 2004 року по 01 червня 2014 року не змінювалась та становить по району 3327га в тому числі сільгосподарські угіддя-58,5 га, ліси та інші лісо вкриті площі-3219.8 га, болота 31.3 га води 1.4 га інші відкриті землі-16.1га, місто Березань-155 га в тому числі ліси та інші лісовкриті площі-155га.( в розрізі сільських рад в додатку №1) (а.с.65-66)
Судом досліджено:
- копія положення про філію «Бориспільське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».(а.с.67-86)
-копія протоколу першої лісовпорядкованої наради з лісовпорядкування державних лісогосподарських підприємств Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 03 червня 2014 року (а.с.87-95)
-копія протоколу технічної наради з розгляду виробничих питань, пов`язаних з проведенням розширеного безперервного лісовпорядкування і оновлення матеріалів по лісогосподарських підприємствах Київського державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» від 12 грудня 2002 року.(а.с.96-98)
-копія протоколу другої лісовпорядної наради від 14 квітня 2005 року з розгляду проекту організації і розвитку лісового господарства Бориспільського держлісгоспу Київської області на 2004-2013 роки.(а.с.99-143)
-копію акту погодження площі земель лісового фонду Державного підприємства «Бориспільський лісгосп» що знаходиться на території Баришівського району Київської області від 16 червня 2015 року.(а.с.144)
-копію протоколу другої лісовпорядної наради від 10 липня 2015 року з розгляду основних положень проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Бориспільський лісгосп» Київської області слід, що на по Баришівському лісництві на теперішнього лісовпорядкування знаходиться 4445,5 га, попереднього 4489га, державного обліку лісів станом на 01 січня 2011 року 4485га, земельного балансу станом на 01 січня 2015 року 4416.5 га. Причини розбіжностей з попереднім лісовпорядкуваням пов`язані з тим, що в ревізійному періоді (2004року) були прийняті ліси колишніх сільськогосподарських підприємств, на які лісгосп виготовив Державні акти на право постійного користування земельними ділянками.(а.с.145-182)
З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №507189 слід, що ОСОБА_2 на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування сесії Дернівської селищної ради від 24 вересня 2004 року №105-14-4 договір дарування земельної ділянки від 21 червня 2004 року №2015, №2020 є власником земельної ділянки площею 0.750 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована АДРЕСА_2 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд-0.750 га.(а.с.34)
З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна слід, що згідно договору купівлі продажу за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка.(а.с.23)
За ст.13, ст.14 Конституції України слід, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність неповинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За ст. 14 Конституції України слід, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За ст. 3 Земельного кодексу України слід, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України слід, що зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу - з Кабінетом Міністрів України. Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Як слід з ст.55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
Згідно ст. 57 Земельного кодексу України слід, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 78 Земельного кодексу України слід, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України слід, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України слід, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Згідно ст.7 Лісового кодексу України слід, що визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
За статтями 45,47,48,54 Лісового кодексу України слід, що облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.
Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, установленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.
У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.
Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.
Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.
Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.
Відповідно до ч. 7 ст. 1 Лісового кодексу України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.
Отже особа, купуючи земельну ділянку яка є лісовою земельною ділянкою повинна бути впевненою про належне її відчуження під час укладення угоди купівлі-продажу або безоплатної передачі земельної ділянки у власність шляхом приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Оскільки можливе витребування цієї ділянки, але це не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.
Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
Отже, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.
Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.
Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.
Згідно п. 3 ч. 1ст. 388 ЦК України слід, що майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
За ст.396 ЦК України слід, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнути з сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 76-83, 258-259, 263-265,268,352,354-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 16,387, 388, 396 Цивільного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України, ст. ст. 19, 20, 55, 57, 84, 116, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру»,-
Позовну заяву заступника керівника Броварської окружної прокурату Київської області Марії Шайтанової в інтересах Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарство підприємство «Ліси України» про витребування земельної ділянки, задовольнити.
Заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року по справі № 355/1485/24 скасувати після набрання законної сили цим рішенням.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення, шляхом направлення скарги через Баришівський районний суд.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов