ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1168/25

Провадження № 22-ц/820/1404/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника заявника адвоката Нікітюка П.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проатом» на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року, суддя Мотонок Т.Я., у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проатом», орган, бездіяльність якого оскаржується - Славутський відділ Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В травні 2025 року ТОВ «Проатом» звернулося в суд зі скаргою на бездіяльність Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), (далі-ДВС), в якій просило зобов`язати уповноважених посадових осіб Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна та скасувати заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 13189065, зареєстровано: 31.10.2012 року, 15:53:08, за №13189065, на майновий комплекс, який розташований за адресою: Хмельницька обл., Славутський р-н, с. Старий Кривин, вул. Привокзальна, буд, 67.

В обґрунтування скарги вказано, що 29.09.2008 року між ПВКП «Шедар» та ТОВ «Проатом» було укладено договір купівлі-продажу комплексу №1589, згідно з яким ПВКП «Шедар» продало ТОВ «Проатом» комплекс, який знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Славутський р-н, с. Старий Кривин, вул. Привокзальна, буд. 67.

На підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна скаржник був впевнений про відсутність жодних заборон на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності.

У подальшому скаржником було встановлено, що на вказаний вище комплекс накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної відділом державної виконавчої служби Славутського МРУЮ.

В той же час, як вбачається зі змісту інформаційної довідки Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області, виконавчі провадження, боржником за якими є ТОВ «Проатом» на виконанні у відділі не перебували та не перебувають.

Згідно з інформацією, отриманою з автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у відділі в період з 19.04.2011 року по 31.10.2019 року перебувало виконавче провадження ВП №25987693 щодо примусового виконання виконавчого листа №2к1/2011, виданого 15.04.2011 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області про визнання рішення Бакинського місцевого Економічного Суду №1 Республіки Азербайджан від 18.03.2009 року у справі №2-687/5-186/2008 за позовом ТОВ «Азертунель» до фірми «Шедар» та допуску його до примусового виконання в частині стягнення коштів в сумі 58823 дол. 46 цент., яка станом на 16.02.2012 року еквівалентна 469887,68 грн.

В порядку примусового виконання старшим державним виконавцем було винесено постанову №25987693 від 31.10.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майновий комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав боржнику. В подальшому, 31.10.2019 року, виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На думку скаржника, накладення і не зняття арешту державним виконавцем із спірного майнового комплексу, є протиправним у зв`язку з тим, що такий комплекс є власністю ТОВ «Проатом», яке не могло бути боржником в у виконавчому провадженні.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.05.2025 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено.

У мотивувальній частині ухвали суд зауважив, що у виконавчому провадженні, в якому накладено арешт на майновий комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скаржник ТОВ «Проатом» не є ні стягувачем, ні боржником, в той час як зі скаргою до суду в порядку ст. 447 ЦПК України мають право звернення виключно сторони виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ТОВ «Проатом» просило суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На думку заявника, судом не враховано, що згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дія чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені також іншими учасниками та особами до суду.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органом державної виконавчої служби потрібно розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в травні 2025 року ТОВ «Проатом» звернулося зі скаргою на бездіяльність Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просило зняти арешт на майновий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В інформаційній довідці Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 квітня 2025 року зазначено, що арешт на спірний комплекс було накладено в межах виконавчого провадження №25987693, як на майно боржника ПВКП «Шедар», набутого на підставі договору купівлі-продажу №3 від 29 березня 2002 року.

Вказане виконавче провадження було завершено 31 жовтня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших виконавчих проваджень, боржником за якими є ТОВ «Проатом», на виконанні у Славутського відділу Державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області не перебували та не перебувають.

Згідно з договором купівлі продажу від 29 вересня 2008 року, укладеним між ПВКП «Шедар» та ТОВ «Проатом», останнє придбало у ПВКП «Шедар» майновий комплекс, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація права власності на вказаний майновий комплекс за ТОВ «Проатом» була проведена 13 жовтня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Установивши, що у заяві ТОВ «Проатом» просило зняти арешт з майнового комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що воно належить ТОВ «Проатом», а не боржнику, ПВКП «Шедар» у відповідному виконавчому провадженні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо процесуальної неможливості розгляду даної скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України та відмовив у відкритті провадження.

Доводи заявника зводяться до невірного тлумачення положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та на правильність висновку суду не впливають.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального закону і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проатом» залишити без задоволення.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова