Провадження № 2-з/742/8/25
Єдиний унікальний № 742/2995/25
УХВАЛА

іменем України

05 червня 2025 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатов Дмитро Євгенійович про визнання договору дарування удаваним та визнання укладеним договору купівлі-продажу,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатов Д.Є. про визнання договору дарування удаваним та визнання укладеним договору купівлі-продажу.

Крім того, позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на торгово-офісне і складське приміщення, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКП НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 заборонивши ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження даного торгово-офісного і складського приміщення.

Свою заяву позивач мотивує тим, що ним до Прилуцького міськрайонного суду подано позовну заяву про визнання договору дарування від 10.01.2022, укладеного між ОСОБА_3 від імені якої діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 3/100 ( три сотих) частини торгово-офісних і складських приміщень (назва об?єкта до реконструкції: магазин-склад оптово-роздрібної торгівлі промисловими товарами), що знаходиться в АДРЕСА_1 та 3/100 (три сотих) частки у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0787 га (нуль цілих сімсот вісімдесят сім десятитисячних гектара), кадастровий номер земельної ділянки: :02:007:0086, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовим Д.Є., удаваним. Визнання, що між сторонами ОСОБА_3 від імені якої діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 3/100 ( три сотих) частини торгово-офісних і складських приміщень (назва об?єкта до реконструкції: магазин-склад оптово-роздрібної торгівлі промисловими товарами), що знаходиться в АДРЕСА_1 та 3/100 ( три сотих) частки у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0787 га ( нуль цілих сімсот вісімдесят сім десятитисячних гектара), кадастровий номер ділянки: :02:007:0086, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідчений приватний нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовим Д.Є. Заявнику відомо, що його колишня дружина ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження вищевказаного торгово-офісного і складського приміщення, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , оскільки оформлено на підставі договору дарування, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Здійснивши відчуження спірного нерухомого майна (торгово-офісного і складського приміщення) унеможливить в подальшому реалізувати його право на визнання за ним права власності на його частку, як такого що придбано відповідно до договору купівлі-продажу в період шлюбу. Оскільки торгово-офісне і складське приміщення, на даний час зареєстрована на ім?я відповідача - колишньої дружини ОСОБА_2 , на даний час нічим не обмежена в його відчуженні, а тому безперешкодно може здійснити її відчуження, що унеможливить в подальшому реальне виконання рішення суду в разі задоволення мого позову. Саме з огляду на той факт, що відповідач може відчужити, вищевказане торгово-офісне і складське приміщення, яке придбане в період шлюбу, є необхідність в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на торгово-офісне і складське приміщення, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , РНОКП НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 заборонивши ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження даного торгово-офісного і складського приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, щозаява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихстаттею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК Українипозов забезпечується, в тому числінакладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому у відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено упостанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За таких обставин, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому суд враховує, що ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, між сторонами виник майновий спір щодо права власності на торгово-офісне і складське приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.01.2022 на торгово-офісне і складське приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано право власності на частку 3/100 за ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 32, виданий 10.01.2022, видавник: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатов Д.Є.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на торгово-офісне і складське приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування, який на даний час є чинним і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована, є неправомірною.

Доводи наведені заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, мають оціночний характер та підлягають з`ясуванню, оцінці та доведенню під час вирішення спору по суті, та не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або призведуть до порушень прав заявника.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову може вважатись підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. У поданій заяві про забезпечення позову заявник обмежився лише зазначенням, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надавши доказів наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивача належним чином не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, з якими пов`язується застосування ініційованого заходу забезпечення позову у виді арешту, тому суд, керуючись принципом розумності та обґрунтованості, не вбачає достатніх підстав для застосування крайнього заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок щодо необхідності наведення достатнього обґрунтування для забезпечення позову викладений в постанові ВС №761/39201/18 від 21 серпня 2019 року, який врахований судом при постановленні судового рішення.

Разом з тим, суд роз`яснює, що відмова в забезпеченні позову не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленомуЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153,154,260,353 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатов Дмитро Євгенійович про визнання договору дарування удаваним та визнання укладеним договору купівлі-продажу -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА