Справа № 183/9643/24
№ 6/183/71/25

У Х В А Л А
16 червня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Самар Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року у справі № 183/9643/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за участю представника заявника адвоката Гребенар О.В., суд
Відзиву на заяву від АТ «ПУМБ» не надходило.
Представник заявника адвокат Гребенар О.В. в судовому засіданні повністю підтримав заяву ОСОБА_1 та посилаючись на ті ж підстави, просив її задовольнити. Зазначив, що в разі відкриття виконавчого провадження та накладення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 остання буде позбавлена можливості існувати; через рік можливо закінчиться воєнний стан та її чоловік повернеться та вони разом зможуть погасити боргові зобов`язання перед банком.
Представник АТ «ПУМБ» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомили.
Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши підстави поданої заяви та доданих до неї доказів, матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/9643/24 07 листопада 2024 року ухвалене рішення, яким позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 89779,67 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,4 грн. Рішення набрало законної сили.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 є ВПО, мешкає разом з сином 2007 р.н., який навчається на денному відділенні коледжу; у січні 2025 року поховала свою матір; чоловік заявника перебуває на військовій службі з 15 липня 2024 року, призваний за мобілізацією; заявник працює, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 31.03.2025 року її дохід з січня по грудень 2024 року склав 216599,81 грн, а з січня по лютий 2025 року склав 35631,3 грн.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Чинне цивільно-процесуальне законодавство України пов`язує відстрочення виконання рішення суду з наявністю виключних обставин.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення суду заявник посилається на бажання виконати рішення, значний розмір для боржника суми заборгованості, створення рішенням суду надмірного тягарю для майнових прав заявника, воєнний стан в Україні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Ч. 3 ст. 12 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд зазначає, що судові рішення які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одним з властивостей судового рішення, що набрало законної сили є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Суд враховує матеріальний стан заявника, який працює, має бажання погасити борг, також суд враховує подію сьогодення, а саме воєнний стан, заявник є ВПО, мешкає разом з сином 2007 р.н., який навчається на денному відділенні коледжу; у січні 2025 року поховала свою матір; чоловік заявника перебуває на військовій службі з 15 липня 2024 року, призваний за мобілізацією; заявник працює, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 31.03.2025 року її дохід з січня по грудень 2024 року склав 216599,81 грн, а з січня по лютий 2025 року склав 35631,3 грн.

За таких обставин суд вважає можливим надати розстрочку для сплати боргу, розстрочивши його рівними частинами на 12 місяців.

Загальна сума боргу за кредитним договором становить 89779,67 грн. Щомісячний платіж буде на рівні 7481,64 грн (89779,67 : 12).

Щодо вимог заяви в частині розстрочки виконання витрат з оплати судового збору, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі, за певних умов.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалене рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то вимоги заяви в частині розстрочки виконання рішення щодо сум, які включають сплату судового збору, задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню частково з означених вище обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 81, 435 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року у справі № 183/9643/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року у справі № 183/9643/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 89779,67 грн строком на 12 (дванадцять) місяців з дати набрання законної сили даної ухвали, по 7481 (сім тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 64 (шістдесят чотири) копійки щомісячно.

В іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений і оголошений 16 червня 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко