Справа № 462/4435/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3925/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 17 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, Залізничний відділу державної виконавчої служби про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року залишено апеляційну скаргу без руху для обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Апелянт ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху отримав проте не виконав вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням причин пропуску строку не подав.

Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України"). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України").

Згідно з встановленою практикою ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів потрібно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»)

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та не подано суду заяву із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 09 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст.358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк , визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Враховуючи наведене та керуючись ч.4 ст.358 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 17 грудня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О. Шеремета