Справа № 201/2755/25
Провадження № 2/201/2306/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги та ремонт квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивачів та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 березня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги та ремонт квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що між нею та відповідачем 06 червня 1992 року було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей повнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач був власником до 19 жовтня 2024 року 1/3 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, та власником 2/3 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину.

З 2007 року вона разом з донькою ОСОБА_5 фактично проживали за адресою АДРЕСА_1 та нею були сплачені наступні послуги:

За домофон в розмірі 1 566, 24 грн., на підтвердження чого надає квитанції за період з 2019-2021 рік та за 2023 рік.

За послуги з вивезення мусора в розмірі 1 101,24 грн., на підтвердження чого надає квитанції за період з 2020-2023 рік, за 28.02.2024 рік, за 06.02.2024 рік.

За послуги теплопостачання в розмір 29 396,82 грн., на підтвердження чого надає квитанції за 28.02.2024 рік, за 28.01.2024 рік, за 06.01.2024 рік, за 2019,2021-2023 роки.

За послуги інтернету та телебачення в розмірі 6 179,33 грн., що підтверджується квитанціями за період 2019-2023

За послуги водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 9 467,10 грн., що підтверджується квитанціями за 2021 -2024 рік

За послуги газопостачання в розмірі 2 909,06 грн. що підтверджується квитанціями за 2019-2024 роки

Квартплата в розмірі 14 598,09 грн., що підтверджується квитанціями за 2019-2020 роки, 2022-2024 року.

Окрім того на підтвердження оплати комунальних послуг надає довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 31 жовтня 2024 року № SNQM12KEVQO4SVU2 за період з 12 березня 2017 року по 29 серпня 2024 рік загальний розмір яких становить 141 135,35 грн.

Таким чином позивачем було сплачено в загальному розмірі за комунальні послуги за період з 12 березня 2017 року по 29 серпня 2024 рік включно в розмірі 141 135,35 грн, а отже з відповідача підлягає стягненню 70 567,68 грн., оскільки сторони несуть солідарну відповідальність щодо оплати комунальних послуг.

Окрім того позивачем було витрачено кошти на проведення ремонтних робіт в квартирі на суму 8 945, 80 грн, що підтверджується договором №66/7 від 23 липня 2017 року, щодо виготовлення вікон та 4 245 грн. за виготовлення кухні, що підтверджується договором № 46 від 04 березня 2006 року.

Отже загальна вартість ремонтних робіт становить 13 190,80 грн., а тому просить стягнути з відповідача на її користь половину вказаної суми в розмір 6 595,40 грн (а.с. 2-7).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 березня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.97-51-52).

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

10 березня 2025 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

10 березня 2025 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 98-99).

Ухвалою судді від 17 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги та ремонт квартири (а.с. 100-101).

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши суду що він надавав своїй дружині готівкою кошти на сплату комунальних послуг, а вона зі своєї картки їх сплачувала.

Фактичні обставини встановленні судом

06 червня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія № НОМЕР_1 (а.с. 17).

Від шлюбу сторони мають двох дітей повнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого надано свідоцтва про народження (а.с. 18-19).

Відповідач ОСОБА_2 до 19 жовтня 2024 року був власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20 - 22)

Позивачем на підтвердження того що вона разом з донькою ОСОБА_5 проживала в квартирі відповідача надано акт обстеження домогосподарства (а.с. 23).

Позивачем на підтвердження оплати комунальних послуг за кв. АДРЕСА_2 , надано виписку по її рахунку та копії квитанцій загальна вартість яких становить 141 135, 35 грн, а тому просила суд стягнути з відповідача половину сплаченої суми в розмірі 70 567,68 грн. (а.с. 24-91).

Окрім того позивачем надано договір №66/7 від 23 липня 2017 року, щодо виготовлення вікон, за які сплачено 8 945,80 грн. ( а.с. 92-94) та договір №46 від 04 березня 2006 року , щодо виготовлення кухні в розмір 4 245 грн. (а.с. 95-96).

Відповідачем надано суду договір дарування від 19 жовтня 2024 року відповідно до якого він подарував кв. АДРЕСА_2 своїй доньці ОСОБА_3 та розписки ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів на оплату комунальних послуг.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 8, 9, 10 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК України передбачено, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до стаття 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України встановлено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Стаття 160 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Стаття 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає що, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст. 6 Закону).

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають в шлюбі з 1992 року. Відповідач ОСОБА_2 був власником кв. АДРЕСА_2 до 19 жовтня 2024 року на підставі свідоцтва про право власності від 03 грудня 1997 року та свідоцтва про право на спадщину від 16 лютого 2009 року, яку згодом, а саме 19 жовтня 2024 року подарував своїй доньці ОСОБА_6 .

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача витрат понесених нею на сплату комунальних послуг та витрат на ремонтні роботи за квартиру відповідача.

На підтвердження того що позивач проживала в квартирі відповідача, хоча була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , було надано лише акт від 26 грудня 2024 року, в якому не зазначено в який період позивач разом зі своєю донькою проживала в квартирі відповідача та користувалася комунальними послугами. Окрім того позивачем не надано жодного доказу, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо сплати позивачем комунальних послуг та чи мала вона зобов`язання по сплаті комунальних послуг, та що такі її дії були вимушені з метою уникнення відключень. Також не надано доказів що відповідач ухилявся від сплати комунальних послуг.

До того ж суд звертає увагу, що відповідачем було надано розписки про отримання позивачем коштів від відповідача на оплату комунальних послуг.

Стосовно проведення ремонтних робіт позивачем також не надано жодних доказів що вказаний ремонт було проведено зі згоди власника квартири та що вказана квартира потребувала поліпшень.

Таким чином, встановивши, що позивач на власний розсуд, без дозволу та домовленості з власником квартири здійснювала ремонт, оплачувала комунальні послуги, суд керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, приходить до висновку про недоведеність позивача позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судовий збір розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги та ремонт квартири - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 червня 2025 року

Суддя С.О. Демидова