Дата документу 20.06.2025
Справа № 501/3833/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Чорноморської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

до

відповідача ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»

предмет та підстави позову: про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності і зобов`язання вчинити певні дії,

учасники справи:

представник позивача Саганович Н.О.

представник відповідача Томашевський Р.М.,

представник третьої особи Самодурова Н.В.

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Керівник Чорноморської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 10.09.2024 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів») про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності і зобов`язання вчинити певні дії, згідно якого просить суд:

- припинити володіння ОСОБА_1 правом приватної власності на літній будинок за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ряд № НОМЕР_1 рішення про державну реєстрацію якого прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. за індексним номером 45681459 від 25.02.2019 з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером: 108;

- зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні Чорноморською територіальною громадою земельною ділянкою, загальною площею 51,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 площею 51,3 кв.м. шляхом її звільнення та знесення об`єкту самочинного будівництва рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 ;

- стягнути з відповідача на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір за подання даного позову.

Позов мотивований тим, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О., на підставі документів прийнято рішення №45681459 від 25.02.2019, яким в порушення діючого законодавства, безпідставно внесений в Державний реєстр прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на літній будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 .

Відділом ДАБК документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не надавались. Документів, які б належним чином доводили присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси не долучено.

Земельна ділянка, на якій знаходиться спірне майно, надана в оренду ГО «Водно-моторне спортивно - оздоровче товариство рибалок - любителів», перебуває в комунальній власності Чорноморської територіальної громади.

Позивач стверджує, що прийняття державним реєстратором рішення №45681459 від 25.02.2019 про державну реєстрацію речових прав на спірний об`єкт - рибальський будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 відбулось з порушенням вимог діючого законодавства та з порушенням права власності на землю Чорноморської територіальної громади, оскільки внаслідок вказаних дій, в силу положень ст.120 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного кодексу України з комунальної власності Чорноморської територіальної громади вибула земельна ділянка площею 51,3 кв.м., займана вказаним спірним об`єктом.

В порушення норм законодавства, документи щодо введення в експлуатацію у встановленому законом порядку вищевказаного об`єкту нерухомості відсутні.

Державним реєстратором зареєстровано право власності за відповідачем на підставі документів, які не дають можливість встановити відповідність заявлених прав на майно, зокрема: без документів, які свідчать про набуття права власності або користування на земельну ділянку, на якій знаходиться вищевказане майно, та яка відноситься до земель комунальної власності Чорноморської міської ради, у зв`язку з чим порушуються інтереси Чорноморської територіальної громади, адже своїми рішеннями державний реєстратор фактично легалізував самочинне будівництво на території міста Чорноморська, яке проведено на земельній ділянці, що перебуває в комунальній власності.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 12.12.2024 надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.86-98 т.1), в якому просить суд у задоволені позовної заяви відмовити з наступних підстав:

- ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Водно-моторне спортивно - оздоровче товариство рибалок-любителів», сплачує членські внески та орендну плату за землю;

- земельна ділянка під спірним літнім будинком, перебуває у користуванні ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»;

- літній будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_4 побудовано до 05.08.1992, а тому відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 не належить до самочинного будівництва;

- права та інтереси Чорноморської міської ради не порушуються будівництвом спірного об`єкту нерухомого майна, оскільки воно було здійснено на земельній ділянці, яка передана в користування ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»;

- прокурором не обґрунтований факт порушенням прав та інтересів держави та наявність для представництва Чорноморської міської ради в суді та необґрунтовано неналежне здійснення захисту прав органу місцевого самоврядування;

- строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом сплинув ще 21.02.2022, тому відповідачка заявляє про застосування судом строків позовної давності, тощо.

Представник Чорноморської окружної прокуратури 24.04.2025 надав до суду пояснення на відзив (а.с.234-231 т.1), просить суд задовольнити позов.

Представник Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» 29.04.2025 надав до суду пояснення на позов (а.с.4-21 т.2), просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка під спірним літнім будинком, перебуває у користуванні ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів»; позивачем не надано належних та допустимих доказів здійснення відповідачем самочинного будівництва, тощо.

Представник Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 24.04.2025 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги Чорноморської окружної прокуратури підтримав у повному обсязі (а.с.214-215 т.1).

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 10.09.2024, справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.61 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 27.09.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.65-66 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.09.2024 повернуто клопотання позивача про витребування доказів у справі (а.с.68-69 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.09.2024 забезпечено позов у справі (а.с.70-73 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.03.2025 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Громадську організацію «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» (а.с.192-194 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.04.2025 письмові докази, подані представником позивача залишено без розгляду (а.с.244-245 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.246 т.1).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О., на підставі документів прийнято рішення №45681459 від 25.02.2019, яким внесений в Державний реєстр прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на літній будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 (а.с.33 т.1).

Земельна ділянка, на якій знаходиться спірне майно, надана в оренду ГО «Водно-моторне спортивно - оздоровче товариство рибалок - любителів» на підставі договору оренди землі №105 від 04.08.2015 (а.с.99-104 т.1).

Вказаний договір зареєстровано у відповідному порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав про реєстрацію іншого речового права від 16.03.2020 (а.с.105 т.1).

ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Водно-моторне спортивно - оздоровче товариство рибалок-любителів», сплачує членські внески та орендну плату за землю (а.с.106-110 т.1).

Літній будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 побудовано до 05.08.1992, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.111-113 т.1).

Відповідно до висновку експерта №51/2024 від 10.02.2025 (а.с.154-159 т.1):

- у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження, з урахуванням наданого на дослідження наукового-технічного звіту з топографічної зйомки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ряд № НОМЕР_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 у 2025 році, експертом встановлено, що літній будинок, загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за вказаною адресою знаходиться на земельній ділянці площею 3,3448 га з кадастровим номером: :02:003:0141;

- у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження літнього будинку загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд №5 експерт встановив, що об`єкт дослідження відповідає наступним вимогам будівельно-технічної документації:

- по висоті приміщення п.5.6 ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по площам житлових приміщень п.5.19 ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по наявності інженерних мереж вимоги ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по наявності освітлення в приміщення п.6.1 ДБН В.2.5-15:201 «Природнє і штучне освітлення»;

- обстежуваний літній будинок знаходиться у задовільному стані. В конструктивних елементах відсутні легкозаймисті будівельні матеріали;

- у результаті дослідження наданої копії технічного паспорту на літній будинок для тимчасового проживання № НОМЕР_2 ряд № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал №114 «Бугово», виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» станом на 20.02.2019 та довідки від 20.02.2019 за вих. №212335, експертом встановлено, що літній будинок загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_4 побудований до 05.08.1992.

ІV. Оцінка Суду.

Частинами 1 та 2 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державній реєстрації прав підлягають, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

- прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

- виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

- встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

- відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

- формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

- видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно п.1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Також, п.14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції чинній станом на 2019) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документом, який підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, може бути як рішення органу місцевого самоврядування, так і інший документ, незалежно від форми, виданий відповідним органом, який дає змогу встановити факт присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, зокрема довідки, виписки.

Таким документом також може бути довідка, видана уповноваженою особою кооперативу, у разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що знаходяться у такому кооперативі (постанова Вищого адміністративного суду України від 18.02.2016 у справі № 826/5/15)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 державному реєстратору подано наступні документи: наказ, серія та номер: 123, виданий 15.11.2012, видавник Громадська організація "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 20.02.2019, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», довідка, серія та номер:212325, виданий 20.02.2019, видавник ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» (а.с.33 т.1).

Вказаний перелік документів відповідав вимогам ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію права власності» (в редакції станом на 2019), порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, а тому у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову їй у проведені державної реєстрації права власності на спірний літній будинок.

Крім того, порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно - будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Отже, прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року.

Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.01.2021 по справі № 1540/3952/18.

Судом встановлено, що літній будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд № НОМЕР_1 побудовано до 05.08.1992, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.111-113).

Крім того, відповідно до висновку експерта №51/2024 від 10.02.2025 (а.с.154-159):

- у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження, з урахуванням наданого на дослідження наукового-технічного звіту з топографічної зйомки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ряд № НОМЕР_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_2 у 2025 році, експертом встановлено, що літній будинок, загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за вказаною адресою знаходиться на земельній ділянці площею 3,3448 га з кадастровим номером: :02:003:0141;

- у результаті проведеного візуально-інструментального обстеження літнього будинку загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_3 , ряд №5 експерт встановив, що об`єкт дослідження відповідає наступним вимогам будівельно-технічної документації:

- по висоті приміщення п.5.6 ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по площам житлових приміщень п.5.19 ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по наявності інженерних мереж вимоги ДБН В.2.2-15:201 «Житлові будинки. Основні походження»;

- по наявності освітлення в приміщення п.6.1 ДБН В.2.5-15:201 «Природнє і штучне освітлення»;

- обстежуваний літній будинок знаходиться у задовільному стані. В конструктивних елементах відсутні легкозаймисті будівельні матеріали;

- у результаті дослідження наданої копії технічного паспорту на літній будинок для тимчасового проживання № НОМЕР_2 ряд № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , виготовленого ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» станом на 20.02.2019 та довідки від 20.02.2019 за вих. №212335, експертом встановлено, що літній будинок загальною площею 51,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , причал АДРЕСА_4 побудований до 05.08.1992.

Отже, згідно досліджених судом доказів у справі, судом встановлено, що літній будинок за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ряд № НОМЕР_1 зведено до 05.08.1992, а тому не потребує вводу в експлуатацію.

Отже, доводи позову в цій частині є неспроможними.

Щодо доводів позивача про знесення спірного об`єкту, суд керується наступним.

Згідно з вимогами статті 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинного будівництва нерухомого майна.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначений позов відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, слід встановити, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Як встановлено судом вище, літній будинок за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ряд № НОМЕР_1 зведено до 05.08.1992, а тому не потребує вводу в експлуатацію.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень у галузі будівництва виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Частиною 1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб,істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно - будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Не складення припису про усунення порушень за результатами проведеної перевірки, в ході якої було виявлено порушення дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, є свідченням недотримання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.03.2022 у справі №420/8499/20).

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України: а) якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; б) якщо така забудова порушує права інших осіб; в) якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; г) особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Аналогічна вимога викладена у пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30 березня 2012 року № 6.

Не складення припису про усунення порушень за результатами проведеної перевірки, в ході якої було виявлено порушення дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, є свідченням недотримання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.03.2022 у справі №420/8499/20).

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази, що інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у відношенні відповідача складались постанови, або приписи про усунення порушень, про знесення об`єкту самочинного будівництва, здійснення технічної можливості перебудови об`єкта самочинного будівництва, тощо, як це передбачено частиною сьомою статті 376 ЦК України.

Крім того оцінка предмету заявленого позову, як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Позивачем не доведено порушеного права та інтересів Чорноморської міської ради, оскільки будівництвом спірного об`єкту нерухомого майна здійснено на земельній ділянці, яка передана в користування ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Що стосується доводів відповідача у відзиві в частині необхідності застосування судом наслідків спливу позовної давності, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Разом з цим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб`єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропуск строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Для того, щоб зробити висновок про те, що позовна давність спливла, необхідно встановити чи належало позивачу суб`єктивне право, про захист якого він просить, чи воно порушувалося відповідачем, і якщо так, то з якого моменту про це дізналася або повинна була дізнатися особа, чине зупинявся або не переривався строку давності, і нарешті, чи не було поважних причин його пропущення.

Якщо в результаті дослідження доказів у судовому засіданні буде встановлено, що право позивача порушено і строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст.267 ЦК України ухвалює рішення, яким відмовляє в позові у зв`язку із закінченням строку позовної давності, а при визнанні причин пропущення такого строку поважними, порушене право має бути захищене.

Якщо ж буде встановлено, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову саме із цих підстав, а не через пропущення строку позовної давності.

Зважаючи на те, що судом встановлено безпідставність позовних вимог, підстави застосування наслідків спливу позовної давності у спірних правовідносинах, відсутні.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові Чорноморської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Громадська організація «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів») про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко