Справа № 172/1380/25
Провадження № 2-о/172/26/25
У Х В А Л А

іменем України

11.06.2025 року суддя Васильківського районного суду Дніпропетровської області Битяк І.Г., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшла вищевказана заява, в обґрунтування якої представник заявниці ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_1 у 2012 році познайомилася з ОСОБА_4 . З того часу у них склалися близькі та довірливі стосунки, вони почали проживати разом, вести спільний побут та мали взаємні права та обов`язки, фактично як подружжя. 18 квітня 2015 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 25. За час спільного життя у них народилося четверо дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року у справі №172/582/23 шлюб між заявницею та ОСОБА_4 було розірвано. Однак, це розірвання шлюбу мало формальний характер і не призвело до фактичного припинення їхніх сімейних відносин. Вони продовжували проживати однією сім`єю в належному їм (придбаному під час шлюбу) будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Їхні стосунки залишалися такими ж, як і до розірвання шлюбу: вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом планували та здійснювали всі витрати на потреби сім`ї, спільно сплачували комунальні платежі, обробляли присадибну ділянку і т.п. ОСОБА_4 постійно і незмінно піклувався про заявницю та їхніх спільних чотирьох дітей. Його батьківська турбота та участь у житті сім`ї не припинялися. Після формального розірвання шлюбу він регулярно ночував у заявниці, фактично проживаючи з нею та дітьми. Увесь свій вільний час, а особливо під час відпусток (коли він приїжджав зі служби після мобілізації), він присвячував сім`ї. Його турбота проявлялася у повсякденних справах: він допомагав по господарству, брав активну участь у вихованні дітей, грав з ними, ходив на прогулянки, допомагав з навчанням старших дітей, цікавився їхніми справами та успіхами. Він купував продукти харчування, одяг для дітей та заявниці, іграшки, забезпечував усім необхідним для їхнього комфортного життя. Вони разом відвідували дитячі заходи, проводили сімейні свята. Фактично, вони продовжували функціонувати як єдина, повноцінна родина, де ОСОБА_4 виконував роль чоловіка та батька, а розірвання шлюбу не вплинуло на суть їхніх взаємин, спільний побут, взаємну підтримку та його батьківські обов`язки. До моменту мобілізації до лав ЗСУ чоловік заявниці офіційно не був працевлаштований, проте мав стабільний заробіток, займаючись будівельними роботами та ремонтом автотехніки. Його щомісячний дохід становив приблизно 28 000 - 30 000 гривень. Усі зароблені кошти він приносив у сім`ю, і ці кошти були основним джерелом їхнього спільного бюджету. Саме на ці кошти він утримував заявницю та їхніх чотирьох малолітніх дітей. Заробіток заявниці у період з лютого по травень 2024 року становив 9 000 гривень на місяць, що було об`єктивно недостатньо для забезпечення належного рівня життя сім`ї з чотирма дітьми без фінансової підтримки ОСОБА_4 . У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану, ОСОБА_4 був мобілізований до лав Збройних Сил України і з лютого 2024 року брав безпосередню участь у бойових діях. Перебуваючи на військовій службі, він не припиняв матеріально підтримувати свою сім`ю. Він регулярно направляв кошти зі своєї заробітної плати для проживання заявниці та утримання дітей. Таким чином, їхня сім`я повністю перебувала на його утриманні, особливо в період його служби, оскільки його грошове забезпечення стало основним і життєво необхідним джерелом доходів для заявниці та дітей. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , вірний військовій присязі, виконуючи бойове завдання під час відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, загинув в с. Липці Харківського району Харківської області. Встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 05 червня 2023 року (дата розірвання шлюбу) до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також факту перебування заявниці на його утриманні в цей період, має для неї надзвичайно важливе юридичне значення. Це необхідно для реалізації її законних прав та інтересів, зокрема для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , а також для отримання соціальних пільг, грошової допомоги та інших виплат, передбачених чинним законодавством України для членів сімей загиблих військовослужбовців.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами на предмет вирішення питання про відкриття провадження у справі, зазначаю таке.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, cправи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Разом з тим, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.03.2021 у справі № 643/14985/18-ц: «… критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб».

Спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження №61-9869св20), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі №295/3547/21 (провадження №61-10600св21).

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , оскільки з цієї заяви вбачається спір про право, так як встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу та перебування на утриманні необхідне заявниці для вирішення питання про отримання частини грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 , що вказує на наявність спору між заявницею, яка вважає себе членом сім`ї загиблого військовослужбовця та його матір`ю ОСОБА_2 як членом сім`ї загиблого.

Керуючись ст.ст. 260, 315 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні.

Роз`яснити заявниці право звернутися до суду на загальних підставах з відповідним позовом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Битяк