Дата документу 10.06.2025 Справа № 754/3347/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №754/3347/24 Головуючий у 1-й інстанції:Стоматов Е.А.
Провадження №22-ц/807/1072/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Полякова О.З., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Костинчук Павла Михайловича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року про залучення правонаступника у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

В квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, у якому просила суд: розірвати договір довічного утриманя від 03 жовтня 2004 року укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г., зареєстрований в реєстрі за №4096 від 03 жовтня 2004 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03 жовтня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання, за яким ОСОБА_2 здійснила відчуження на користь ОСОБА_1 власної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Метою цього договору для ОСОБА_1 були довічне матеріальне забезпечення, забезпечення харчування, одягом, доглядом, допомогою та зберіганням безкоштовного та довічного проживання у вказаній квартирі. В свою чергу ОСОБА_2 передала відповідачу у власність належну їй вищезазначену квартиру. Однак, з 2006 року відповідач своїх обов`язків за укладеним Договором не виконує, а саме: не сплачує жодного матеріального забезпечення, не забезпечує позивача ані харчуванням, ані одягом. Фактично позивач вона проживає на свою пенсію, купує сама ліки, одяг, продукти харчування. Більш того, фактично вона проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 , яка здійснює догляд, забезпечує її продуктами харчування, несе інші необхідні витрати. Крім того, на початку повномасштабної війни рф проти України відповідачка виїхала за кордон та в Україну не поверталася. Наразі перебуває у Канаді, а тому фактично неспроможна забезпечувати позивачку харчуванням, одягом. Більш того, оскільки позивачка є особою похилого віку, остання не має відкритого карткового рахунку. Відповідно і матеріальне забезпечення відповідач, перебуваючи в іншій країні, позивачці не надає і можливості немає.

У зв`язку з цим в березні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Цимбалюк М.Г. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

З огляду на зазначене просила суд розірвати договір довічного утриманнявід 03 жовтня 2004 року укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г., зареєстрований в реєстрі за №4096 від 03 жовтня 2004 року; та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року справу передано на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2024 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане 29 листопада 2024 року, Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1087 (а.с.11 зворот).

26 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до суду першої інстанції надійшло клопотання від представника ОСОБА_3 адвоката Цимбалюк М.Г. про заміну позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її правонаступником дочкою ОСОБА_3 , спадкоємиця за заповітом.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року клопотання про залучення правонаступника позивача - задоволено.

Залучено в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Залучено в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Костинчук Павло Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду клопотання відповідача від 01 квітня 2025 року про закриття провадження у справі без участі ОСОБА_3 .

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що виниклі у даній справі правовідносини не допускають правонаступництва, носять особистий характер та нерозривно пов`язані з особою позивача. В розумінні ст.1219 ЦК України, зобов`язання відповідача перед позивачем за договором та, відповідно, права позивача на їх отримання від відповідача були нерозривно пов`язані з особою позивача, а тому їх спадкування та правонаступництво в цьому випадку не допускається. Провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1ст.255 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_3 та її представник, адвокат Цимбалюк М.Г., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, ( а.с. 214, а.с. 226), до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_3 , та представника, адвоката Цимбалюк М.Г.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи до суду першої інстанції є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи ухвалу про залучення правонаступника позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що дані правовідносини щодо розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво. У відповідності до заповіту від 23 лютого 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р., зареєстровано в реєстрі за № 898 ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_3 , яка є правонаступником своєї матері, як позивача, у цій справі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що у березні 2024 року ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Цимбалюк М.Г. звернулася до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання, у якому просила суд: розірвати договір довічного утримання від 03 жовтня 2004 року укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Тимченко М.Г., зареєстрований в реєстрі за №4096 від 03 жовтня 2004 року (а.с.1-4).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року справу передано на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України (а.с.24).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2024 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 23 травня 2024 року на 12-30 год (а.с.32).

Підготовче засідання призначене на 23 травня 2025 року за клопотання сторони позивача, 04 липня 2024 року за клопотанням сторони відповідача, відкладено у зв`язку з неявкою сторін, 13 серпня 2024 року та 20 листопада 2024 року у зв`язку з неявкою сторони позивача, що підтверджується протоколом підготовчого засідання (а.с.37,73,88).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане 29 листопада 2024 року, Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1087 (а.с.11 зворот).

У відповідності до заповіту від 23 лютого 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р., зареєстровано в реєстрі за № 898, ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_3 (а.с.114).

26 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» до суду першої інстанції надійшло клопотання від представника ОСОБА_3 адвоката Цимбалюк М.Г. про заміну позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її правонаступником дочкою ОСОБА_3 , спадкоємиця за заповітом (а.с.107-127).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У пункті 1 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у справі зупиняється у такому випадку до залучення до участі у справі правонаступника (пункті 1 частини першої статті 253 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) вказано, що "суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами".

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_2 подала позов до суду у якому просила розірвати договір довічного утримання.

Ухвалою Комунарський районний суд м. Запоріжжя від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та визначено порядок її розгляду в загальному позовному провадженні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після подачі позову, ОСОБА_2 померла.

Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру за відчужувачем пред`явлено за життя ОСОБА_2 , факт смерті відчужувача до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому оспорюваний договір довічного утримання може бути розірвано.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-142цс13, а також Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 759/14846/15-ц, у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 306/2548/14-ц., у постанові від 13.11.2020 у справі № 537/4882/17.

У відповідності до ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно із свідоцтвом про народження, ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 . У відповідності до заповіту від 23 лютого 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бовбалан Н.Р., ОСОБА_2 заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до частини першої статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м, Київ).

Отже, на день постановлення оскаржуваної ухвали від 01 квітня 2025 року з часу смерті позивача ОСОБА_2 пройшло менше шести місяців, внаслідок чого коло спадкоємців позивача ще не може бути визначеним, оскільки, можливо, ще не усі спадкоємці позивача ОСОБА_2 подали заяви про прийняття спадщини.

Тому на цьому етапі справи неможливо визначити усіх спадкоємців позивача, які могли би стати процесуальними правонаступниками первісного позивача у правовідносинах, які допускають процесуальне правонаступництво.

Крім того, ОСОБА_3 не надано жодних доказів прийняття нею спадщини у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_2 .. Жодні документи щодо звернення ОСОБА_3 до нотаріуса або до іншої особи стосовно прийняття спадщини в матеріалах справи відсутні, як відсутні й будь-які докази існування спадкової справи після смерті позивача ОСОБА_2 .

Таким чином, висновки суду першої інстанції про залучення в якості правонаступника померлої позивачки ОСОБА_2 її доньки ОСОБА_3 без з`ясування вищезазначених обставин, без витребування спадкової справи, в тому й числі, без з`ясування питання, чи прийняла спадщину ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_2 відповідно до положень частини третьої статті 1268 ЦК України, частини першої статті 1269 ЦК України, є передчасними.

Факт того, що матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є донькою померлої ОСОБА_2 , остання склала заповіт, яким заповідала все своє майно своїй доньці, без з`ясування обставин щодо прийняття нею спадщини за заповітом у встановленому законодавством порядку, не свідчить про те, що остання прийняла спадщину після смерті своєї матері.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав для залучення правонаступника померлої ОСОБА_2 її доньки - ОСОБА_3 .

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що судом передчасно залучено правонаступника померлої ОСОБА_2 до участі у справі та не зупинено провадження у справі, заслуговують на увагу.

Доводи заявника про необхідність закриття провадження у справі, оскільки спірні правовідносини не допускають процесуального правонаступництва не заслуговують на увагу, оскільки відчужувачем квартири за договором довічного утримання ОСОБА_2 пред`явлено до суду позов про розірвання цього договору, смерть її до вирішення справи не може бути підставою для застосування правил ст. 608 ЦК України про припинення зобов`язання і п.7 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі, якщо в нього є спадкоємці за законом або заповітом. Предметом таких вимог є захист права на майно, яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковано. В даному випадку, якщо у відчужувача майна є спадкоємець за заповітом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому в зазначених правовідносинах згідно зі ст. 55 ЦПК України допускається процесуальне правонаступництво.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Костинчук Павла Михайловича задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 11 червня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кухар С.В. Поляков О.З.