Справа № 212/3359/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні, за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року адвокат Голиця Т.І., що діє в інтересах позивача звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була тіткою позивача. За життя ОСОБА_2 склала на випадок своєї смерті заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла позивачу. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала померлій на праві власності. 19 червня 2024 року позивач звернувся до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , в результаті чого була заведена спадкова справа № 407/2024. Крім позивача відсутні інші особи (спадкоємці), які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 . На заяву позивача державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у спадкоємиці відсутні документи на спадкове майно. Оригінали документів, які підтверджують, що власником квартири була ОСОБА_2 , яка померла втрачені, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися дло суду.

Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання до суду вказаної позовної заяви, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Також, витребувано у Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 407/2024 (номер у Спадковому реєстрі 72598760), заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Голиця Т.І. надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Бахмутської міської ради у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1999 року, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла при відділі по обліку та розподілу житлової площі Артемівської міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 16 грудня 1999 рокку № 14878 (а.с.17).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 , а саме частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-145, виданого 08 липня 2015 року Державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11).

Крім того, Першою артемівською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину № 1-1458 від 08 липня 2015 року після смерті ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 на грошові внески в ТВБВ № філії Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк, загальною вартістю 1900,90 грн. (а.с.8,18).

Згідно довідки № 3009- від 14 квітня 2022 року про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.9).

Відповідно до заповіту, посвідченого 26 січня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окруну Маковеєвою О.В. за № 110, ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с.12).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 5104 від 22 березня 2024 року, що підтверджується копією свідоцтвап ро смерть (а.с.16).

Згідно Витягу з ЄРДР № 0000495, 20 лютого 2024 року внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.438 КК України за фктом того, що 19 лютого 2024 року до Солом`янського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 27 січня 2024 року остання дізналась із чату Чайковського, 9-11 у месенджері Viber, що внаслідок артилерійського обстрілу зс рф міста Бахмут Донецької області поністю зруйновано квартиру її рідної тітки ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдано майнову шкоду на суму 800 000 грн. (ЄО-7166 від 19 лютого 2024 року) (а.с.7).

Згідно електронної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 03 квітня 2025 року №201-09431955, оціночна вартість об`єкта оцінки квартири АДРЕСА_1 складає 495467,73 грн. (а.с.30-31).

Відповідно до копії матеріалів спадкової справи № 407/2024, заведеної після смерті ОСОБА_2 , 19 червня 2024 року до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 , інші особи не звертались.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (в яких передбачені перша, друга, третя, четверта та п`ята черги спадкування за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Просудову практикуу справахпро спадкування: роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до ст.1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін.

Відповідно до положень ст.49 Закону України Про нотаріат від 02.09.1993 року № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженоїНаказом Мін`юст України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбаченихпунктом 3глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У статтях 15 та 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданими позивачем доказами встановлено, що тітка позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була на законних підставах єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому оригінали документів, що підтверджують таке право з огляду на воєнні дії, не зберіглися. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті ОСОБА_2 , однак не має можливості оформити належним чином свої права на спадкове майно, зокрема квартиру, в інший, аніж судовий спосіб у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

З огляду на встановлені судом обставини, а також на позицію відповідача, суд вважає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 9-11, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 46.39 кв.м, житловою площею 27.92 кв.м, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Бахмутська міська рада, , юридична адреса: Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, буд. 44.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 25 червня 2025 року.

Суддя М.Д. Власенко