Справа № 444/4009/24 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М. М.
Провадження № 22-ц/811/264/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м.Львів

Справа № 444/4009/24

Провадження № 22-ц/811/264/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Львівського національного університету природокористування, яка підписана представником - Зотовим Нікітою Миколайовичем, на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області, постановлену у м. Жовкві 9 січня 2025 року у складі судді Олещук М.М.у справі за заявою Львівського національного університету природокористування про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення,-

встановив:

24 вересня 2024 року Львівський національний університет природокористування звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 900 грн.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 9 січня 2025 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Львівського національного університету природокористування в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1900 грн.

Ухвалу суду через представника Зотова Н.М. оскаржує Львівський національний університет природокористування. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, такою, що порушує законні права та інтереси заявника. Просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції вказав, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються. Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику не відомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України). Посилається та ст. ст.160, 161, 165, 168 ЦПК України. Зазначає, що витрати на правову допомогу є складовою частиною судових витрат, які у разі документального підтвердження підлягають стягненню на користь заявника при задоволенні заяви про видачу судового наказу. Вказує, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу до неї долучено докази надання адвокатським об`єднанням заявнику послуг з надання професійної правничої допомоги. За надання вказаних послуг сторонами передбачено гонорар адвоката у розмірі 1 900 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви про видачу судового наказу надано договір №240/40 від 31 травня 2024 року, акт №8-9 від 13 вересня 2024 року про надання послуг з адвокатської діяльності - правової допомоги за договором про надання правової допомоги, у якому відображений детальний опис наданих послуг, платіжну інструкцію №1526 від 16 вересня 2024 року. Вважає, що відмова суду у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу є помилковою, оскільки право на відшкодування витрат на правничу допомогу згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України відноситься до основних засад цивільного судочинства, дотримання яких є обов`язком суду при розгляді цивільних справ. У разі незгоди боржника із судовим наказом про стягнення з нього коштів, в тому числі і витрат по оплаті за надану професійну правничу допомогу, боржник має право на підставі ст. 170 ЦПК України подати до суду заяву про скасування судового наказу.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 цього Кодексу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст.42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про видачу судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Встановлено, що представник Львівського національного університету природокористування - Зотов Н.М. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу (наказне провадження).

Згідно із ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та за правилами наказного провадження боржник у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. При цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Львівського національного університету природокористування в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1900 грн.

Колегія суддів також враховує наступне.

У статті 161 ЦПК України передбачено випадки, коли може бути видано судовий наказ.

Відповідно до змісту ч. 6 ст. 168 ЦПК України, в наказному провадженні передбачено право на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відшкодування витрат на правничу допомогу відбувається лише за умови оплати заявником таких витрат та надання відповідних доказів до суду (платіжних доручень про оплату послуг, в яких має чітко бути зазначено призначення платежу). Ненадання доказів оплати витрат на правничу допомогу (квитанції, платіжні доручення) є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Водночас, під час відшкодування витрат на правничу допомогу в наказному провадженні, дещо порушуються права боржника, який позбавлений можливості довести неспівмірність витрат шляхом подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, як то передбачено ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Встановлено, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, стягувач, зокрема, просив суд стягнути із боржника на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 900 грн.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом положень ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст. 137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява подана в порядку наказного провадження.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Крім того, зі змісту ч.5 ст. 137 ЦПК України вбачається, що суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витратна правничу допомогу.

Отже, питання щодо стягнення судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу адвоката, не є безспірним, також і з огляду на наявність у боржника права оспорювати суму заявлених стягувачем витрат на правничу допомогу.

Водночас, принципом розгляду справи в наказному провадженні є безспірне вирішення справи, а тому підстави для розподілу судових витрат, а саме правничої допомоги, у даному разі - відсутні.

Крім того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі, та за правилами наказного провадження стягувач в справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

З огляду на наведене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, якими мотивована оскаржувана ухвала, щодо відмови у видачі судового наказу за заявою Львівського національного університету природокористування в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського національного університету природокористування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1900 грн.; які не спростовані доводами апеляційної скарги.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівського національного університету природокористування, яка підписана представником - Зотовим Нікітою Миколайовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 9 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 12 червня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк