Справа № 481/1169/23
Провадження № 22-з/812/41/25
У Х В А Л А

іменем України

09 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Тищук Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи заяву керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владелен», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки

в с т а н о в и в :

В провадженні Миколаївського апеляційного суду знаходилась цивільна справа за позовом керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владелен», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_3 , на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2025 року.

09 квітня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою від позову.

Заява мотивована тим, що в ході судового розгляду справи встановлено, що після пред`явлення прокурором позову ОСОБА_2 27 червня 2023 року безплатно відчужив право власності на раніше отриману іншу земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :28:000:0021 для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах Казанківської селищної ради шляхом укладення договору про передачу на користь Казанківської селищної ради права власності на вказану земельну ділянку у зв`язку з відмовою від неї, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. Таким чином, ОСОБА_2 добровільно відмовився на користь держави в особі Казанківської селищної ради від земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :28:000:0021 для ведення особистого селянського господарства, яка отримана ним на законних підставах та не є предметом спору.

Своїми діями ОСОБА_2 повернув державі замість спірної земельної ділянки, яку він відчужив ОСОБА_1 , іншу аналогічну земельну ділянку, яка перебувала у його власності, чим поновив порушені інтереси держави, на захист яких прокурор звернувся до суду. За такого, обставини, які стали підставою для пред`явлення позову, під час судового розгляду змінилися, оскільки відповідач вжив заходів щодо поновлення інтересів держави у земельній сфері, а тому на даний час предмет спору відсутній та вбачаються підстави для відмови від позову.

23 квітня 2025 року до суду також надійшла заява першого заступника голови Софіївської сільської ради, в якій він не заперечував проти закриття провадження у цій справі та визнання нечинним оскаржуваного рішення суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року прийнято відмову керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області від позову в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владелен», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки.

Визнано нечинним рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2025 року у справі № 481/1169/23.

Провадження у справі за позовом керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владелен», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, закрито.

Головному управлінню Державного казначейства України у Миколаївській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривен 40 копійок, сплачений ним 13 березня 2025 року за платіжною інструкцією №0.0..1.

26 травня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду надійшла заява керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Владелен» на користь Миколаївської обласної прокуратури сплаченого судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2684 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат вирішується судом під час ухвалення рішення.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, із системного аналізу положень статей 264 та 270 ЦПК України вбачається, що після ухвалення судового рішення у справі, питання про судові витрати може вирішуватись судом, що ухвалив рішення, лише за правилами ухвалення додаткового рішення, передбаченому статтею 270 ЦПК України.

За такого, заява прокурора про стягнення з відповідачів судового збору, яка надійшла після постановлення зазначеної ухвали Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року, розглядається апеляційним судом за правилами статті 270 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свою заяву, прокурор посилався на положення частини 3 статті 142 ЦПК України.

Загальне правило щодо розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачено статтею 142 ЦПК України.

Зокрема, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 142).

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги (частина 2 статті 142).

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (частина 3 статті 142).

За змістом частини 3 статті 142 ЦПК України право на стягнення з відповідача компенсації понесених витрат виникає у позивача за умови задоволення його вимог відповідачем після пред`явлення позову, але до ухвалення судом рішення про його задоволення, внаслідок чого у відповідача виникає обов`язок з виконання рішення суду.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 7 липня 2021 року в справі № 554/4353/17.

Отже, оскільки прокурор відмовився від позову лише на стадії перегляду рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2025 року в апеляційному порядку, то положення частини 3 статті 142 ЦПК України застосуванню не підлягають.

Водночас, питання розподілу витрат має вирішуватись, в даному випадку, за правилами частини 2 статті 142 ЦПК України.

Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини ухвали апеляційного суду, скаржнику (заявнику) повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги, відповідно до вимог частини 2 статті 142 ЦПК України.

Отже, питання про судові витрати судом вирішено.

За таких обставин, підстав, передбачених статтею 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів не вбачає, оскільки основна ухвала була постановлена апеляційним судом відповідно до вимог процесуального права.

Керуючись статтями 142, 270 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області про ухвалення додаткового судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня постановлення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді: Т.Б. Кушнірова

Н.О. Тищук