Справа № 296/7198/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"20" березня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект центр» у серпні 2024р. звернулось до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 48876,88 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 26.11.2020р. між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1, шляхом підписання електронним ідентифікатором оферти на укладення електронного договору позики про надання кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000,00 грн., в межах строку користування кредитом 30 календарних днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75%.

У подальшому, 11.02.2022р. між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №/1 від 26.11.2020р., укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .

Також, 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" укладено договір відступлення №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №/1 від 26.11.2020р., укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 21.07.2024р. утворилась заборгованість у розмірі 48876,88 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту 3999,99 грн.; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 77,01 грн.; заборгованість за нараховані проценти згідно кредитного договору 44799,88 грн.

Враховуючи вищезазначене, представник позивача просив стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості.

Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, 26.11.2020р. між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/1, шляхом підписання електронним ідентифікатором оферти на укладення електронного договору позики про надання кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 4000,00 грн., в межах строку користування кредитом 30 календарних днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом (а.с. 7-15).

Судом встановлено, що 11.02.2022р. між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №/1 від 26.11.2020р., укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 (а.с. 23-25).

Також, 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №/1 від 26.11.2020р., укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 (а.с. 29-32).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 21.07.2024р. за відповідачем утворилася заборгованість за договором позики, у розмірі 48876,88 грн., з яких: заборгованості за тілом кредиту 3999,99 грн.; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 77,01 грн.; заборгованість за нараховані проценти згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги) 44799,88 грн. (а.с. 17-20, 21, 22).

З наданої квитанції за сплату № 73619515 від 26.11.2020р. вбачається, що на карту НОМЕР_1 зараховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., одержувач ТОВ "Інфінанс" (а.с. 16).

Ухвалою суду від 02.12.2024р. задоволено клопотання позивача та витребувано від ПАТ АБ "Укргазбанк" інформацію чи видавалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кредитна картка № НОМЕР_3 ; докази зарахування 26.11.2020р. на картку № НОМЕР_3 кредитних коштів у сумі 4000,00 грн., виписки по рахунку ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за номером картки № НОМЕР_3 за період із 26.11.2020 по 30.11.2020р.

Згідно відповіді АБ «Укргазбанк» Житомирської обласної дирекції від 27.02.2025р. №вих.148/22211/2025 картковий рахунок НОМЕР_3 власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АБ «Укргазбанк» не відкривався.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно доданої до позовної заяви заявки-анкети на отримання кредиту № 73619515 ОСОБА_1 просила надати кредит на банківську карту з реквізитами НОМЕР_3 (а.с. 6).

З наданої квитанції за сплату № 73619515 від 26.11.2020р. вбачається, що на карту НОМЕР_1 зараховано грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., одержувач ТОВ «Інфінанс» (а.с. 16).

Згідно до відповіді АБ «Укргазбанк» Житомирської обласної дирекції від 27.02.2025р. №вих.148/22211/2025 картковий рахунок НОМЕР_3 власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АБ «Укргазбанк» не відкривався.

Таким чином, надані позивачем докази не підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин.

За приписами ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, але й факт передачі грошей.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11.11.2015 в справі №6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі №464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18.

Судом встановлено, що доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів у сумі 4000,00 грн., які відповідають Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем не надано.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам щодо платіжних документів, та підтверджували факти перерахування позивачем кредитних коштів на користь відповідача (надання кредиту), а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є доведеними.

Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц від 17.12.2021 зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором.

У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 48876,88 грн., позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №/1 від 26.11.2020р. є такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В. П. Маслак