Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 6/641/85/2025 Справа № 641/4326/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Харченко Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання старшого державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Смолки, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп», керівник боржника юридичної особи Грохотов Назар Русланович, стягувач Фермерське господарство «Борсуки-ДМ» про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане подання старшого державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Смолки, в якому останній просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп» -Грохотова Назара Руслановича без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно наказу №922/4031/24, виданого 14.01.2025 року Господарським судом Харківської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп» на користь Фермерського господарства «Борсуки-ДМ» 639 600 грн передоплати та 9594 грн судового збору.

В обґрунтування вказаних підстав посилається на те, що на примусовому виконанні в Основ?янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 77342349 з примусового виконання наказу №922/4031/24, виданого 14.01.2025 року

Господарським судом Харківської області, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп» на користь Фермерського господарства «Борсуки-ДМ» 639600 грн передоплати та 9594 грн судового збору.

28.02.2025 року, керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77342349, якою боржнику зобов?язано подати декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження за вих. № 28713.

28.02.2025 року державним виконавцем, керуючись ст. 42 Закону та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою боржнику визначена загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження 303 грн.

28.02.2025 року, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону, державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору, на підставі якої з боржника підлягає стягненню виконавчий збір у розмірі 64919,40 грн.

28.02.2025 року державним виконавцем направлено запити до ДФС та МВС

щодо отримання інформації стосовно номерів рахунків, відкритих за боржником, та наявності автотранспортних засобів. Згідно відповідей на запити відсутня інформація щодо відкритих рахунків у банківських установах та зареєстрованих автотранспортних засобів за боржником.

28.02.2025 року, керуючись статтями 18, 48, 56 Закону, державним виконавцем

винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 714416,40 грн.

Постанову про арешт коштів боржника від 28.02.2025 року направлено на виконання до банків-учасників електронного документообігу. Всі учасники електронного документообігу повернули постанову від 28.02.2025 без виконання: «Відсутність рахунків/клієнта».

08.05.2025 року державним виконавцем направлено виклик керівника юридичної особи, з?явитися до відділу щодо сплати боргу або надання документів (декларації) та пояснень.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта за боржником відсутнє зареєстроване нерухоме майно.

Державний виконавець зазначає, що рішення суду на момент звернення до суду із поданням не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає заходів щодо виконання рішення, а тому державний виконавець звертається з відповідним поданням до суду.

У відповідності до ч. 4 ст.441ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець Г. Смолка повідомлявся про час та місце розгляду подання, у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до суду не подав.

Розглянувши подання державного виконавця, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів подання, згідно наказу від 18.02.2025 року про примусове виконання рішення №922/4031/24, виданого 14.01.2025 року Господарським судом Харківської області, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп» на користь Фермерського господарства «Борсуки-ДМ» 639 600 грн. передоплати та 9594 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили 12.02.2025 року. Наказ дійсний для пред`явлення до виконання до 13.02.2028 року.

На примусовому виконанні у Основ`янсько Слобідському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться ВП № 77342349, яке відкрито на підставі виконавчого листа №922/4031/24, виданого 14.01.2025 року Господарським судом Харківської області, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп» на користь Фермерського господарства «Борсуки-ДМ» 639 600 грн. передоплати та 9594 грн. судового збору. Виконавче провадження відкрито 28.02.2025 року. Між тим доказів отримання відповідної постанови боржником матеріали подання не містять.

Державний виконавець додав як доказ виклик з вимогою з`явитися до державного виконавця від 08.05.2025 року та накладну «Укрпошта» 06 011 5886 42 94, адресат: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп», при цьому доказів отримання боржником такого виклику суду не надано.

Не містять матеріали і доказів того, що боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцем виконання відповідного рішення.

За змістом статті 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання яких здійснюється ДВС.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням, рішенням іншого органу.

Відповідно до ч. 1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону №3857-ХІІта у п.18 ч.3ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду, та не доведено можливість виїзду боржника за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому в задоволенні подання слід відмовити.

Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення іншого органу, яке полягає в тому, що останній вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Відсутні такі відомості й у змісті подання, при чому за весь період часу боржником не було отримано жодного документу від державного виконавця, а інших даних матеріали подання не містять.

Керуючись ст. 12, 258 - 261, 441 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Смолки, боржник Товариство з обмеженою відповідальністю «Хейдер Груп», керівник боржника юридичної особи Грохотов Назар Русланович, стягувач Фермерське господарство «Борсуки-ДМ» про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя -І. В. Зелінська