Справа № 147/552/25
Провадження № 2/147/292/25
УХВАЛА

20 червня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Почкіної О.М.,

з участю секретаря Бабчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 11.05.2023 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 29.04.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.05.2025 з викликом сторін.

20.05.2025 судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивачки надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника та зазначає, що позивачка позовні вимоги підтримує в повному.

Відповідач ОСОБА_2 , відповідно до матеріалів справи, є громадянином Грузії, в судове засідання не з`явився, судом вживалися заходи про повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, шляхом скерування за останнім відомим місцем проживання відповідача судової повістки та шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України.

У відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що даний спір стосується розірвання шлюбу, який був зареєстрований 11.05.2023 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), між позивачем ОСОБА_1 , громадянкою України, що проживає на території України, та відповідачем ОСОБА_2 , громадянином Грузії.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянином Грузії, місце народження Тбілісі. Позивачка в позовній заяві зазначила останнє відоме їй місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відповіді, наданої управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області 10.04.2025 за №0501.13-2544/05.2-25, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання у Вінницькій області не значиться. Крім того, з відповіді Державної міграційної служби України, яка надійшла на адресу суду 24.04.2025, вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Таким чином, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Грузії, місце народження Тбілісі та не має зареєстрованого місця проживання на території України.

Позивачка не зазначає громадянства відповідача. Однак, виходячи із неведеного вище суд приходить висновку, що ця цивільна справа є справою з іноземним елементом.

Визначення поняття "іноземний елемент" наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право". Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися (ч.1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України. Зокрема, суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Згідно ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України про «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ЦПК.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивачка в позовній заяві зазначила місце проживання відповідача на території України, зокрема, останнім відомим місцем проживання в Україні відповідача є адреса: АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги, що подружжя вірогідно проживало на території України, а укладення шлюбу на території України це дія, яка стала підставою для подання позову, мала місце на території України, то справа підсудна судам України.

Згідно із ч.2 статті 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно із ч.1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Так, правовідносини України з Грузією врегульовані Договором між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 09.01.1995.

Відповідно до статті 2 Договору установи юстиції Договірних Сторін надають взаємно правову допомогу у цивільних та кримінальних справах відповідно до положень даного Договору. Установи юстиції здійснюють правову допомогу й іншим установам, до компетенції яких відносяться справи, вказані у пункті 1 цієї статті. Інші установи, до компетенції яких відносяться справи, вказані у пункті 1 цієї статті, надсилають прохання про правову допомогу через установи юстиції.

Статтею 3 Договору визначено, що правова допомога охоплює виконання процесуальних дій, що передбачені законодавством запитуючої Договірної Сторони, зокрема, допит сторін, обвинувачених та підсудних, потерпілих, свідків, експертів, проведення експертиз, судового огляду, передачу речових доказів, порушення кримінального переслідування та видачу осіб, які скоїли злочини, визнання та виконання судових рішень у цивільних справах, вручення та пересилання документів, надання на прохання другої Договірної Сторони відомостей про судимість обвинувачених.

При здійсненні правової допомоги установи Договірних Сторін зносяться одна з одною через Міністерство юстиції та Генеральну Прокуратуру України і Міністерство юстиції та Прокуратуру Республіки Грузія, якщо даним Договором не передбачено інше (стаття 4 Договору).

Відповідно до статті 5 Договору прохання про здійснення правової допомоги та додатки до них складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або російську мову. Переклад засвідчується офіційним перекладачем або нотаріусом, або посадовою особою запитуючої установи, або дипломатичним представництвом чи консульською установою запитуючої Договірної Сторони.

Відповідно до ст. 25 Договору умови укладення шлюбу визначаються для кожної особи, яка укладає шлюб, законодавством Договірної Сторони, громадянином якої вона є. Крім того, повинні бути дотримані вимоги законодавства Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб відносно перешкод укладення шлюбу. Форма укладення шлюбу визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої укладається шлюб.

Вимоги щодо складання та оформлення документів передбачені Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54(із змінами).

Відповідно до п. 2.1, п.2.1.1. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, учасником якої є Україна, застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно зі ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до ч. 1 цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Тому, відповідно до ст. 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави. Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, вручення судових документів, отриманих від Договірної Держави, не потребує оплати або відшкодування зборів або витрат в зв`язку з врученням, здійсненим запитуваною Державою.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо прохання про вручення відповідає положенням цієї Конвенції, запитувана Держава може відмовити у виконанні такого прохання лише якщо вона вважає, що таке виконання порушить її суверенітет або безпеку.

Відповідно до п. 6.7 розділу VI вищезазначеної Інструкції, Суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 8 частини першої статті 252 цього Кодексу, до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи, що відповідач є громадянином Грузії, Тбілісі, суд дійшов висновку про необхідність направити судове доручення компетентному органу даної держави - для проведення певних процесуальних дій, а саме для визначення місця перебування відповідача та вручення йому судових документів, його допиту, та зупинити провадження по даній справі до виконання судового доручення.

Відповідно до ч.3 ст. 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Таким чином, здійснення перекладу ухвали та матеріалів судового доручення на мову запитуваної сторони (грузинську) слід покласти на позивачку ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.139 ЦПК України.

При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати до суду у розумні строки, але не пізніше 31.07.2025 року переклад вказаних документів, засвідчений у встановленому законом порядку (нотаріально), що не суперечить вимогам ч. ч. 1, 5 ст. 4 Конвенції.

Керуючись ст. ст. 10, 139, 247, 260, 261, 498, 499 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Звернутися до компетентного органу Грузії із судовим дорученням про надання правової допомоги.

В порядку судового доручення направити до компетентного органу Грузії доручення про вручення відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Тбілісі, місце проживання чи перебування якого невідоме, судового виклику (в судове засідання), копії позовної заяви з додатками, копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії даної ухвали, витягу із законодавства України про зміст прав та обов`язків, котрі мають бути перекладені позивачем на грузинську мову, якою володіє відповідач.

Зобов`язати позивача у строк до 23.07.2025 надати суду переклад на грузинську мову, з нотаріальним засвідченням його вірності, судового виклику в судове засідання на 21 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул. Соборна, 21), копії позовної заяви з додатками, копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії даної ухвали, витягу із законодавства України про зміст прав та обов`язків.

Доручити компетентному органу Грузії:

1. Вручити відповідачу ОСОБА_2 , судовий виклик в судове засідання на 21 січня 2026 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області (Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул. Соборна, 21), копію позовної заяви з додатками, копію ухвали про відкриття провадження по справі, копію даної ухвали, витягу із законодавства України про зміст прав та обов`язків.

2. Опитати відповідача ОСОБА_2 з таких питань:

- Чи визнає відповідач позовні вимоги? Якщо ні, то чому?

- Чи бажає подати відзив на позовну заяву?

- Чи згоден на розгляд справи в Тростянецькому районному суді Вінницької області за його відсутності? Чи повідомляти його про судові засідання і у який спосіб, чи є можливість повідомляти через електронну пошту?

3. Прийняти від ОСОБА_2 заяви (відзив) та документи, які він вважає за потрібне долучити до справи.

4.Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що він може комунікувати із Тростянецьким районним судом Вінницької області, в тому числі, шляхом надсилання кореспонденції на електронну адресу суду:

Провадження у справі зупинити до надходження відповіді від компетентного орану Грузії на судове доручення про надання правової допомоги.

Документи про вручення виклику та додаткових матеріалів направити на адресу суду (Україна, Вінницька область, Гайсинський район, смт Тростянець, вул.Сорона, 21).

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України https://tr.vn.court.gov.ua/sud0225/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею однак може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Почкіна