Дата документу 13.06.2025 Справа № 317/1956/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1956/24 Головуючий у 1-й інстанції: Нікітін В.В.
Провадження № 22-ц/807/555/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що в рамках проекту «Monobank» Банк відкриває поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank.

Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

24.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24.04.2019.

Керуючись положеннями ст.ст. 633, 634, 641 Цивільного кодексу України, АТ Універсал Банк пропонує необмеженому колу фізичних осіб резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank | Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (далі - Умови і правила).

Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, в Анкеті відповідач підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у розмірі 24 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

AT «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі).

Станом на 30.04.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.04.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив, та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим кредит став у формі «на вимогу».

Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 15 січня 2024 року становить 39 723,87 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39 723,87 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2019 року у розмірі 39 723,87 грн. станом на 15.01.2024 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39 723,87 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.; та судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 23 099,87 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1 760,82 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Універсал Банк», вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір. Також, позивач не має право нараховувати проценти та неустойку, але суд не встановив розмір грошових коштів, які були зараховані позивачем на погашення процентів та неустойки, замість зарахування грошових коштів на погашення тіла кредиту.

Зауважує, що судом не була досліджена інформація скільки з вказаних у виписці 916 607,80 грн. витрачених відповідачем коштів було кредитних, скільки власних коштів відповідача, скільки було нараховано комісії, зараховано кешбеку, скільки списано відсотків на залишок поточної заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 369 ЦПК України).

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.04.2019 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 24.04.2019 року.

В Анкеті-заяві зазначено, що проставленням свого підпису у Анкеті-заяві відповідач погоджується, що Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Зазначено, що підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники у мобільному додатку (а.с. 20).

Банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні, видав картку НОМЕР_1 , встановив кредитний ліміт 1 000 грн., який в подальшому було збільшено до 24 000 грн. (а.с. 170).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором № б/н від 24.04.2019 року станом на 15.01.2024 року становить 39 723,87 грн., яка складається із тіла кредиту (а.с. 8-19).

До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, затверджених Протоколом Правління АТ «Універсал Банк» № 46 від 24.11.2021. До вказаних Умов і правил входять наступні додатки: Тарифи Чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які в Анкеті-заяві зазначені складовими договору про надання банківських послуг.

Додані Умови і правила, а також указані додатки не містять підписів сторін.

Наявні у справі Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту не містять відомостей про те, що вони стосуються ОСОБА_1 .

Як слідує з посилання, за яким розміщені Умови і правила у редакціях на момент виникнення спірних правовідносин, станом на 24.04.2019 року (на момент підписання анкети-заяви), були чинними Умови і правила, затверджені Протоколом № 12 від 03.04.2019, які набули чинності з 04.04.2019.

Отже, до позовної заяви долучено не ті Умови та правила, які існували на момент підписання відповідачем Анкети-заяви.

Таким чином, Банком не додано до матеріалів справи Умов і правил (а також відповідних додатків Тарифів, Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту), які були чинними на момент підписання анкети-заяви від 24.04.2019 року, не підтверджено, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати відсотків саме у розмірах і з порядком нарахування, зазначеному в документах, що додані Банком до позовної заяви.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Частиною 5 статті 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В Анкеті-заяві позичальника від 24.04.2019 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Анкетою-заявою від 24.04.2019, посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms, як невід`ємну частину спірного договору та Тарифи за карткою Monobank.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Універсал Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, надані Витяг з Тарифів за карткою Monobank та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Умови і правила та додатки до них не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови і правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, Витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», розміщені на сайті https://www.мonobank.ua/terms, а також відповідні додатки - Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 24.04.2019 шляхом підписання Анкети-заяви.

Крім того, зазначення в Анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Безпосередньо укладений між сторонами договір від 24.04.2019 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає підставними вимоги про стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту.

Аналогічну позицію в частині письмової форми договору та підстав врахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема при розгляді справи № 342/180/17-ц (Провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019р.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Як зазначалося вище, згідно розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість станом на 15.01.2024 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39 723,87 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.

Таким чином, у справі, що розглядається апеляційним судом, встановлено, що: в Анкеті-заяві від 24.04.2019 відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов Договору, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо, безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За змістом пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як вбачається з виписки про рух коштів по картковому рахунку станом на 30.05.2024, період: 24.04.2019 - 30.05.2024, сума витрат за вказаний період - 916 607,80 грн., сума зарахувань за вказаний період 890 479,93 грн. (а.с. 140-168).

Вирішуючи вимоги позову по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не заявлялись позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за договором, однак, як встановлено судом, грошові кошти, сплачені ОСОБА_2 під час дії кредитного договору, частково спрямовувались на погашення безпідставно нарахованих процентів.

Для визначення суми боргу за тілом кредиту, яка підлягає стягненню в цій справі, судом було досліджено вищевказану виписку про рух коштів по картковому рахунку станом на 30.05.2024 (а.с. 140-168), встановлено, що сума витрачених відповідачем кредитних коштів за вказаним документом становить 916 607,80 гривень, а сума сплачених коштів 890 479,93 грн. При цьому суд врахував, що 15.03.2024 позивачем було в односторонньому порядку списано з рахунку відповідача суму судових витрат в розмірі 3 028 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що сума боргу, яка підлягає стягненню, становить: 916 607,80 грн. 3 028 грн. 890 479,93 грн. = 23 099,87 грн.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Враховуючи, що банк зазначив, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» повернуті відповідачем не в повному обсязі, а також вимоги ч. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, колегія вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом із тим, за положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначалося вище, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2019 року у розмірі 39 723,87 грн. станом на 15.01.2024 року.

Як вбачається з мотивувальній частини оскарженого рішення, судом першої інстанції здійснено розрахунок заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2019 року станом на 30.05.2024 року.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд першої інстанції помилково стягнув заборгованість за Договором про надання банківських послуг станом на 30.05.2024 року, оскільки таких вимог позивачем заявлено не було, суд повинен розглядати спір у межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає доведеними вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, одночасно зауважує, що банком було безпідставно збільшене тіло кредиту за рахунок включення до нього відсотків за користування кредитом, які не були погоджені між сторонами.

Так, з розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів по картковому рахунку слідує, що за період з 24.04.2019 року по 15.01.2024 року позивач включив в заборгованість за тілом кредиту нараховані відсотки в сумі 11 424,41 грн., внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту на 11 424,41 грн.

Разом з тим, списання відсотків, здійснене банком за рахунок надання кредитних коштів, що в подальшому включалось у тіло кредиту у загальному розмірі 11 424,41 грн., колегія суддів не враховує, оскільки такі умови між сторонами не узгоджувались.

Оскільки в Анкеті-заяві від 24.04.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, є неправомірним та безпідставним списання Банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, а відтак, слід зарахувати ці кошти (списані в рахунок погашення відсотків) саме на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту станом на 15.01.2024 року становить 28 299,46 грн. - різниця між загальним залишком заборгованості за кредитом, заявленим банком (39 723,87 грн.), та сумою неправомірно списаних з відповідача неузгоджених платежів за користування кредитом (11 424,41 грн.).

Отже, фактично взята та неповернута відповідачем сума кредитних коштів банку станом на 15.01.2024 року становить 28 299,46 грн., яка підлягала стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк».

Зважаючи на те, що вищевказаний перерахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг в межах заявлених позовних вимог, тобто станом на 15.01.2024 року, призведе до збільшення суми стягнення з відповідача, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості змінити рішення суду першої інстанції на погіршення становища особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції не може вийти за межі доводів апеляційної скарги, погіршивши при цьому становище заявника (особи, яка подала апеляційну скаргу). Зазначене узгоджується з принципом заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius), який відомий ще із часів римського права та існував у зв`язку з іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно з тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20).

Щодо сум, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківських послуг після 15.01.2024 року, а саме з 26.01.2024 року по 06.05.2024 року в загальному розмірі 16 624 грн., то вони не можуть бути враховані, оскільки суд розглядає справу виключно у межах заявлених вимог, тобто щодо стягнення заборгованості за договором станом на 15.01.2024 року, а грошові кошти в розмірі 16 624 грн. були внесені в рахунок погашення заборгованості після 15.01.2024 року. Вказана сума підлягає врахуванню вже при виконанні рішення суду.

З цих же підстав колегія суддів не надає оцінку і включенню позивачем 15.03.2024 року (після 15.01.2024 року) до заборгованості за договором про надання банківських послуг суми судових витрат в розмірі 3 028 грн.

Оскільки за результатами перегляду апеляційної скарги відповідача, з урахуванням позиції позивача, який рішення суду першої інстанції не оскаржує, а вважає законним та обґрунтованим, колегія суддів дійшовши висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.04.2019 року станом на 15.01.2024 року (в межах заявлених вимог) у більшому розмірі, вважає за необхідне з метою недопустимості погіршення становища апелянта, рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10 грудня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 червня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко