Справа № 168/462/25
Провадження № 2/168/234/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні відводу

26 червня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в відкритому підготовчому засіданні в ході підготовчого судового засідання заяву ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старовижівської селищної ради про скасування права власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді від 05.06.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старовижівської селищної ради про скасування права власності на земельні ділянки.

Підготовче судове засіданні в справі призначено на 11.00 год. 26.06.2025 р.

У підготовчому судовому засіданні 26.06.2025 р. позивач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді в справі, який обґрунтовує тим, що в 2015 р. суддя Хаврона О.Й. проводила судове засідання, яке сфабриковано і він ним не задоволений. З метою, щоб цього не сталось, просить передати справу на розгляд іншому судді. Додав, що судова справа стосувалась тих самих позовних вимог між тими ж сторонами, за результатами розгляду справи він відмовився від свого позову за порадою його адвоката.

У підготовчому судовому засіданні відповідач просить відмовити в задоволенні відводу, вважає, що підстав сумніватись в об`єктивності судді немає. Попередня судова справа завершилась усними домовленостями про примирення між сторонами, але примирення між сторонами тривало кілька місяців.

Суд, заслухавши сторін, дійшов таких висновків.

Ч.3 ст.39 ЦПК України передбачає, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу встановлений в ст. 40 ЦПК України, якою передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України заява ОСОБА_1 про відвід судді не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а заява про відвід судді вирішується негайно судом, що розглядає справу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість відводу, суд виходить з наступного.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України. Згідно з цією статтею суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також статтею 37 ЦПК України визначено випадки про недопустимість повторної участі судді в розгляді справи. Так, згідно з ч.1 цієї статті суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Позивач посилається як на підставу відводу на те, що судом у 2015 році розглядалась справа за його позовом до відповідача ОСОБА_2 . Вказану обставину підтверджує відповідач.

Як встановлено, ухвалою суду від 20.11.2015 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішень сільської ради, витягів і свідоцтв про право власності на земельні ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, було залишено без розгляду на підставі заяви позивача, поданої ним в присутності адвоката, відповідно до п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали).

Залишення позову без розгляду не належить до підстав, які б відповідно до ст. 37 ЦПК України унеможливили участь судді Хаврони О.Й. в розгляді цієї справи. І в цій частині заява позивача є необґрунтованою. Незгода з процесуальними рішеннями у цій справі не може бути підставою для відводу. Позивач підтвердив, що подав заяву про залишення без розгляду позову, поданого ним в 2015 р.

Щодо доводів позивача про недовіру головуючому судді, оскільки він не задоволений судовим засіданням в справі 2015 року, то дослідивши матеріали справи, ухвалу від 20.11.2015 р. в справі № 2/168/235/15 про залишення позову без розгляду, та підстави в обґрунтування заяви про відвід судді, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки будь-якими об`єктивними даними вони не підтверджуються і по суті ґрунтуються на надуманих підставах, є припущенням та не відповідають дійсності.

При цьому суд враховує, що Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Заявником не зазначено обставин, які б свідчили про порушення об`єктивного чи суб`єктивного критеріїв та не спростовано презумпцію безсторонності судді Хаврони О.Й.

З урахуванням наведених обставин, підстав для відводу судді, передбачених ст. 36 ЦПК України не встановлено, а отже у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.33, 40 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Старовижівського районного суду Волинської області Хаврони О.Й. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старовижівської селищної ради про скасування права власності на земельні ділянки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя О. Й. Хаврона