ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4638/25 Справа № 176/1715/24 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року з ОСОБА_3 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття доньки. Того розміру аліментів, який сплачує відповідач на її користь на думку позивачки є недостатньо для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, забезпечення усіх її потреб. При цьому, відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює, отримує дохід і на даний час має можливість сплачувати аліменти у частці від свого заробітку (доходу).

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року на її користь на утримання малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми на частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року по справі №523/2158/18 з твердої грошової суми в розмірі 2 000 грн. щомісячно на частки від усіх видів заробітку(доходу)платника аліментів щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягувато із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу)платника аліментів щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що судом при відкритті провадження у справі порушено територіальну підсудність спору, оскільки враховуючи положення ч.1 ст. 28 ЦПК України та реєстрацію або фактичне місце проживання позивача спір має бути розглянуто або у Голосіївському районному суді м. Києва або у Суворівському районному суді м. Одеси. Зазначене порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду за територіальною підсудністю. Вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт проживання дитини разом із нею; перебування дитини на утриманні у позивача; зміну обставин, які зумовлюють зміну способу стягнення аліментів. Також звертає увагу, що законодавством покладено обов`язок по утриманню дитини на обох із батьків, а відповідач проходить військову службу у лавах ЗСУ.

ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зокрема зазначала, що відповідач з огляду на розмір його доходів як військовослужбовця взмозі платити більший розмір аліментів, а ніж 2 000 грн, який було визначено судом ще у 2018 році, та з огляду на стрімкі інфляційні процеси та збільшення потреб дитини у відповідності до її віку, є занадто мізерним. Крім того зазначає, що вона сама несе витрати на дитину без допомоги третіх осіб, а відповідач систематично ухиляється від сплати аліментів; позбавлений батьківських прав щодо іншої дитини; незаконно виписам їх спільну дитину зі своєї квартири

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною в силу положень ч.6 ст. 19 ЦПК України та розглядається в спрощеному порядку, а ціна позову складає менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи із того, що ціна позову визначена сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (стаття 176 ч.1п.3 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року.

Від шлюбу мають малолітню дитину, доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 11 липня 2018 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн.

Позивач ОСОБА_2 разом із дитиною ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично проживають як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.27) та на теперішній час проходить службу у ЗСУ (а.с.58-62,81,82)

Згідно із наданих ОСОБА_2 довідок №1068 від 08.07.2024 року, №334/0404-24-01019 від 28.07.2024 року, №1294 від 09.07.2024 року та довідкою форми ОК-5, позивач не перебуває на обліку як безробітня та не отримує допомогу по безробіттю; їй не призначено ніяких видів соціальної допомоги, як ВПО; вона не має доходу з 4 кварталу 2023 року по 01 квартал 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено обставин, які у розумінні чинного законодавства дають підстави для зміни способу стягнення аліментів на дитину.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дочку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 липня 2018 року з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 2 000 грн. на місяць

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що стягнутий судом з відповідача у 2018 році розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2 000 грн є недостатнім для утримання дитини. Позивач не працює, не отримує соціальної допомоги по безробіттю та як ВПО, тоді як відповідач служить у лавах ЗСУ, тобто має стабільний дохід, є працездатною та здоровою людиною, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі.

Посилання апеляційної скарги на те, що позивачкою не доведено позовних вимог в частині зміни розміру аліментів є безпідставними, так як у матеріалах справи містяться докази, які свідчать про її проживання разом із дитиною, як внутрішньо переміщених осіб, відсутність у неї на момент звернення до суду доходів, а також проходження відповідачем військової служби, про що він і сам не заперечує при подачі апеляційної скарги.

Цивільний процес здійснюється на засадах змагальності (статті 12, 81 ЦПК України), суд оцінив докази і доводи позивачки відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, а відповідач жодних доказів на спростування вимог позивачки не надав.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо розгляду справи з порушенням правил підсудності слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача та визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом..

У частині 1 ст. 28 ЦПК передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно із ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи на момент звернення до суду із позовом ОСОБА_2 як ВПО разом із дочкою фактично проживала у м. Жовті Води, а тому розгляд справи Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області не порушує правил територіальної підсудності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для зміни способу стягнення із ОСОБА_1 аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи

процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову з урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України складає менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняЖовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: