Справа № 464/853/25
пр.№ 2/464/951/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

секретар судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО» до ГУК Марини Валентинівни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 26991 грн. 90 коп., за послуги з гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 13913 грн. 22 коп., всього за надані послуги 40905 грн. 12 коп., а також 3028 грн. судового збору.

Позов мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно є споживачами послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язані оплачувати надані послуги. Обов`язок з оплати наданих їм послуг належним чином не виконують, внаслідок чого допустили заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії та послуги з гарачого водопостачання період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року.

Відповідач ОСОБА_4 подала відзив на позов, за змістом якого позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» визнає частково, в частині заборгованості за постачання теплової енергії, за період з 01 лютого 2022 року по 29 лютого 2024 року, у розмірі 21634 грн. 61 грн., за умови надання позивачем обґрунтованого розрахунку. Водночас, заперечує заявлений розмір боргу за теплопостачання в іншій частині, оскільки відсутні належні докази розрахунку, зокрема щодо умовно-змінної частини тарифу, оплати за опалення місць загального користування, площі та способу розподілу. Повністю заперечує вимоги щодо заборгованості за постачання гарячої води за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року, оскільки наявна переплата за 24 м?, що підтверджується показниками лічильників, актами та рішеннями суду. ЛМКП «Львівтеплоенерго» продовжує здійснювати завідомо неправильне нарахування. Крім того, борг за рішенням суду по справі №464/4378/22 сплачено повністю, а частина заявлених вимог позивача підлягає відхиленню, у зв`язку із пропуском строку позовної давності. Просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії за грудень 2021 року та січень 2022 року, та відмовити у їх задоволенні на загальну суму 5357 грн. 24 коп.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 11 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 11 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 26 березня 2025 року, за клопотаннями представника позивача та відповідача ОСОБА_4

26 березня 2025 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_4 на 09 квітня 2025 року.

09 квітня 2025 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача на 30 квітня 2025 року.

30 квітня 2025 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_4 на 14 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 травня 2025 року, за клопотаннями представника позивача.

Ухвалою суду від 28 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 09 червня 2025 року, за клопотаннями представника позивача та відповідача ОСОБА_4 , у зв`язку з можливістю мирного врегулювання спору.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 червня 2025 року, за клопотаннями відповідача ОСОБА_4 .

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила щодо часткового задоволення позову. Також подала додаткові пояснення, за змістом яких зазначає про недоведеність позивачем наявності заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у заявленому розмірі. Покликаючись на постанову Пленуму Верховного Суду від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення», вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, та стягнути заборгованість за послуги з гарячого водопостачання в залежності від періоду та показників лічильників: або за період з 31 січня 2022 року по 05 квітня року за фактично спожиті 25 м? в сумі 2381 грн. 50 коп., або за період з 31 січня 2022 року по 12 червня 2025 року за послуги з гарячого водопостачання заборгованість за 62 м? у сумі 5906 грн. 12 коп.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив на позовну заяву.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою №1 з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації від 28 січня 2025 року та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 17 лютого 2025 року.

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності та з постачання споживачам теплової енергії.

Положеннями ст.ст.68, 162 ЖК України передбачено, що наймач та власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Положеннями частин 1, 5, 9 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

01 грудня 2021 року між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua/.

За умовами зазначених договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами.

Згідно із ст. ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживачів оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання (ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст.543 ЦК України).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем до будинку відповідачів надаються послуги постачання теплової енергії та послуги з гарячого водопостачання.

Покликаючись на неналежне невиконання відповідачами обов`язку із оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, позивач долучає розрахунок заборгованості у розмірі 26991 грн. 90 коп. за послуги з постачання теплової енергії та за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 13913 грн. 22 коп. за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії судом встановлено наступне.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 26991 грн. 90 коп.

Відповідачка ОСОБА_4 в цій частині позов визнала частково. Покликаючись на пропуск позивачем позовної давності, просить застосувати строк позовної давності про стягнення заборгованості за грудень 2021 року та січень 2022 року.

Представник позивача подала заперечення щодо застосування строку позовної давності, покликаючись на те, що даний позов щодо стягнення заборгованості, що виникла за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року споживач був зобов`язаний здійснити оплату нарахувань за період з 01 грудня по 31 грудня 2021 року до 31 січня 2022 року. Отже перебіг позовної давності починається з 01 лютого 2022 року.

Згідно з ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи, що оплата за житлово-комунальні послуги за грудень 2021 року мала бути здійснена до 31 січня 2022 року, перебіг строку позовної давності починається з 01 лютого 2022 року і спливає 01 лютого 2025 року.

Сторона має право подати до суду заяву про застосування строку позовної давності, що і було здійснено відповідачкою ОСОБА_4 . Це право передбачено ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України.

Відповідно до наданих матеріалів справи, позивачем позовну заяву надіслано поштовим зв`язком 31 січня 2025 року, що підтверджується відповідним поштовим штемпелем на конверті. Таким чином, на день подання позовної заяви трирічний строк позовної давності не сплив.

З огляду на викладене, суд вважає заяву відповідачки ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, оскільки на момент звернення позивача до суду з даними вимогами строк позовної давності не минув.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року становить 26991 року 90 коп. Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом, оскільки доказів протилежного відповідачами не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення, з відповідачів солідарно необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 26991 року 90 коп.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячого водопостачання судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачем надано відомості щодо показників лічильників обліку споживання гарячої води, проте зазначені відомості є суперечливими.

Відповідачка ОСОБА_4 повністю заперечує вказану вимогу, покликаючись на переплату за 24 м?, що підтверджується показниками лічильників, актами та рішенням суду.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що подані показники лічильників є взаємно суперечливими, а встановити достовірні об`єми споживання води станом на 29 лютого 2024 року неможливо через відсутність достовірних документів.

Зокрема, надані позивачем дані показників лічильників станом на 29 квітня 2024 року (а саме: 231 м? та 325 м?) не узгоджуються з показниками, зафіксованими в акті повірки лічильників від 05 квітня 2024 року (187 м? та 309 м? відповідно). Також станом на 12 червня 2025 року, відповідно до акту прийняття вузла обліку на абонентський облік, показники становили 209 м? та 325 м?.

Враховуючи вищезазначене, позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про обсяг фактично спожитих послуг саме у заявлений період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року, та не довів обґрунтованість розрахунку заборгованості за цей період. Таким чином, у розумінні статей 12, 76, 81 ЦПК України, позивач не довів належним чином обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог.

Щодо доводів відповідачки ОСОБА_4 про необхідність виходу суду за межі позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України та ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14, суд може вийти за межі позовних вимог лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, якщо це необхідно для ефективного захисту прав та інтересів позивача.

У даній справі позивачем є комунальне підприємство, а відповідачами фізичні особа, тому така процесуальна ситуація не підпадає під передбачений законом виняток.

Крім того, позивач не обґрунтував неможливість захисту своїх прав у межах заявлених вимог, та не подавав відповідної заяви про зміну позовних вимог у порядку, передбаченому ч.3 ст.49 ЦПК України.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у заявленому розмірі, а також про недопустимість виходу за межі позовних вимог з ініціативи суду у даному випадку.

Зважаючи на все викладене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позову підлягає стягненню із відповідачів на користь позивача у розмірі 1998 грн. 07 коп., тобто по 666 грн. 02 коп., з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), які зареєстровані по АДРЕСА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО», , місцезнаходження м.Львів, вул.Д.Апостола,1 заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в розмірі 26991 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ), які зареєстровані по АДРЕСА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО», , місцезнаходження м.Львів, вул.Д.Апостола,1 по 666 грн. 02 коп. судового збору, з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК