ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2025 року

м. Харків

справа №638/15767/24

провадження №22-ц/818/3429/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Люшні А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-південь», Головне управління Національної поліції в Харківській області, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги, -

за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2025 року, постановлене суддею Щепіхіною В.В.

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області матеріальну шкоду у розмірі 16 906,80 грн, завдану внаслідок неналежного утримання автомобільної дороги та судові витрати у розмірі 1 211,20 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області матеріальну шкоду, завдану внаслідок неналежного утримання автомобільної дороги, у розмірі 16 906 грн. 80 коп. Стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що Служба відновлення не брала і не могла брати участь у розгляді адміністративної справи № 631/89/24, зважаючи на те, що зазначеною справою вирішувалось питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Провадження у справах про адміністративні правопорушення містять чітко визначений склад суб`єктів, які беруть участь у розгляді такого провадження, до яких Служба відновлення не мала жодного відношення. Також, при вчиненні ДТП водієм ОСОБА_2 не завдано матеріальної шкоди майну, що перебуває на балансі Служби відновлення (дорожні знаки, бар`єрне огородження автомобільної дороги тощо), тому питання винуватості або невинуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення перебувало поза інтересами Служби відновлення, а про факт існування зазначеного провадження Служба відновлення дізналась тільки після звернення позивача до суду щодо відшкодування матеріальної шкоди. Органи Національної поліції не викликали представників Служби для участі у огляді місця ДТП, отже обставини вказаного ДТП представниками Служби відновлення не фіксувались, а Нововодолазький районний суд Харківської області не залучав Службу відновлення для надання будь-яких пояснень у вказаному провадженні. Судом необґрунтовано визнано обставини, викладені у постанові Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року у справі № 631/89/24, щодо неналежності дорожнього покриття, спричинення ДТП та завдання майнової шкоди власнику автомобіля належним чином доведеними, а висновки преюдиційними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок винної бездіяльності відповідача, яка виявилась у неналежному утриманні та експлуатації автомобільної дороги; відсутності заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, відновлення безпечних умов для руху, а також своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та забезпечення їх усунення, а у разі неможливості - позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, була спричинена матеріальна шкода позивачу у виді пошкодження транспортного засобу. Між заподіянням матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, та бездіяльністю відповідача наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок, а також наявна вина в діях відповідача. Крім того, судом встановлено, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу, підтверджений наданими позивачем доказами, а відсутність вини у заподіянні шкоди належними та допустимими доказами відповідачем не спростована. У зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 25 січня 2024 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі сполученням Харків Перещепино (М29), координати 49,704835; 35739560, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «LEXUS LX 570», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на вибоїну на проїжджій частині, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. Дані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №010845, складеним 25 січня 2024 поліцейським СРПП ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області Пугачовим Є. О., копія якого міститься в матеріалах даної справи.

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «LEXUS LX 570», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником автомобіля, 2019 року випуску, є ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови від 08 квітня 2024 Нововодолазькго районного суду Харківської області провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Нововодолазьким районним судом Харківської області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення також встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце саме через наявність вибоїни на дорозі, до якої потрапив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , розмір якої згідно змісту схеми ДТП, яка сталася 25 січня 2024 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі Харків Красноград Перещепино (М29), координати 49,704835; 35739560, складає: 0,10 м х 0,45 м х 0,65 м (глибина, ширина, довжина), що перевищує гранично допустимі норми.

Так, підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 «Покриття проїжджої частини» частини 3 ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см. для доріг 1-3 категорії і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Стан покриття проїжджої частини повинен перевірятися організаціями, які їх експлуатують щоденно.

При цьому як свідчить схема місця ДТП та долучені до матеріалів справи фотографії, зроблені працівниками поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди, дорожнє покриття мало пошкодження, а саме вибоїну, яка не була позначена жодними дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до положень ч.5.ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доказів на спростування обставин викладених у постанові Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року у справі № 631/89/24, щодо неналежності дорожнього покриття, спричинення ДТП та завдання майнової шкоди власнику автомобіля, відповідачем суду не надано.

Зі схеми (а.с.86зворот 87) убачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «LEXUS LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 отримав пошкодження (порізані шини). При цьому зазначено, що вибоїна має глибину 0,10 см.

На підставі досліджених доказів судом також встановлено, що позивач здійснив ремонт автомобіля після ДТП. Згідно фіскального чеку від 26.01.2024, товарного чеку №470360 та фіскального чеку ТОВ «Новапей» ОСОБА_1 було витрачено 14178,00 грн. на купівлю шин Dunlop GrandTrek SJ 275/50 R21 113R XL для автомобіля марки «LEXUS LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з актом виконаних робіт №СІ-781491 від 26.01.2024 та чеком №23873 від 26.01.2024 на огляд автомобіля, шиномонтаж та матеріали ОСОБА_1 витрачено всього 2728,80 грн. Таким чином, загальний розмір витрат позивача внаслідок усунення наслідків матеріальної шкоди, спричиненої його автомобілю після ДТП складає 16 906,80 грн.

З метою відшкодування матеріальної шкоди, завданої неналежним утриманням автомобільної дороги Харків-Красноград-Перещепино (М29), представником позивача 21.05.2024 направлено відповідачу вимогу за вих.№01/2105 як до балансоутримувача вказаної автомобільної дороги на суму 16 906,80 грн.

У відповідь на вказану вимогу відповідач надіслав листа (від 04.06.2024, вих.№1244ВС/09), в якому зазначив, що Служба реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення у Харківській області. З метою реалізації основного предмету своєї діяльності Служба відновлення (замовник) уклала договір від 07.06.2023 №Т-98-УТР-ХКПД/23 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (виконавець). Виконавець приймає по акту від замовника автомобільну дорогу загального користування державного значення М-29 Харків-Красноград-Перещепине-Дніпро км 0+00 км 127+735 у Харківській області, а також дорожні споруди на ній для надання послуг експлуатаційного утримання. З метою досудового врегулювання Служба відновлення порекомендувала звернутися позивачу до цього виконавця, як до підрядної організації, що безпосередньо надає послуги з експлуатаційного утримання зазначеної автомобільної дороги.

Дорога загального користування державного значення М-29 Харків-Красноград-Перещепине-Дніпро км 0+00 км 127+735 у Харківській області, на ділянці якої трапилось ДТП, знаходиться на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області відповідно до абз.2 п.5.4 Положення про Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, суду необхідно встановити чи є підстави для стягнення на користь позивача суми матеріальної шкоди та чи спричинена вона неправомірними діями відповідача за наявності його вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобільна дорога загального користування державного значення М-29 Харків-Красноград-Перещепине-Дніпро км 0+00 км 127+735 у Харківській області, на ділянці якої трапилось ДТП, знаходиться на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області відповідно до абз.2 п.5.4 Положення про Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області, затвердженого наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 №134. Даний факт сторонами не заперечується.

Згідно з п.2.11. Положення, метою діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення у Харківській області шляхом їх нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Згідно зі ст.9 ЗУ «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: визначення структур управління, проектування, будівництва та утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Аналогічні за змістом приписи містяться й пункті 2.12 «г» Правил дорожнього руху, які обумовлюють, що власник транспортного засобу має право на безпечні та зручні умови для руху.

Відповідно до пункту 5 розділу І «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі Правила) власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Крім того, дорожньо-експлуатаційні служби відповідно до пункту 11 наведених Правил зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць.

Аналогічні за змістом приписи містить й частина 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до якої посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи, дорожньо-транспортна пригода трапилась саме через наявність вибоїни на дорозі, до якої потрапив автомобіль позивача під керуванням ОСОБА_2 .

Розмір вибоїни згідно змісту схеми ДТП, яка сталася 25 січня 2024 року о 17 годині 10 хвилин на автодорозі Харків Красноград Перещепино (М29), координати 49,704835; 35739560, складає: 0,10 м х 0,45 м х 0,65 м (глибина, ширина, довжина), що перевищує гранично допустимі норми.

Так, підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 «Покриття проїжджої частини» частини 3 ДСТУ 3587:2022 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см. для доріг 1-3 категорії і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см для решти категорій і груп. Стан покриття проїжджої частини повинен перевірятися організаціями, які їх експлуатують щоденно.

Отже, як свідчать долучені до матеріалів справи докази, дорожнє покриття мало пошкодження, а саме вибоїну, яка не була позначена жодними дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями. Наявність встановлення таких знаків або пристроїв відповідачем не доведена.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року в справі № 487/9345/19 (провадження № 61-12611св22)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Внаслідок винної бездіяльності відповідача, яка виявилась у неналежному утриманні та експлуатації автомобільної дороги; відсутності заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху, відновлення безпечних умов для руху, а також своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та забезпечення їх усунення, а у разі неможливості - позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, була спричинена матеріальна шкода позивачу.

Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано.

Доказів на спростування наявності на дорожньому покритті ями глибиною 0,10 відповідачем не надано.

Посилання на неможливість оскарження ухвали Нововодолазьського районного суду Харківської області та незалучення їх до участі у справі на висновок суду не впливають.

Підстав для зміни чи скасування рішення суду, судова колегія не вбачає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Люшня

О.Ю. Тичкова