ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/6210/24

провадження № 22-ц/4809/1056/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Волошина М. О.,

учасники справи:

заявник Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування,

особа, дії якої оскаржуються Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Леся Євгенівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року у складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги, заперечень і ухвали суду першої інстанції.

У вересні 2024 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування звернулось до суду зі скаргою, в якій просило визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження № 64254910 від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24; визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24 про закінчення виконавчого провадження № 64254910 та невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 64254910, на підставі п.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 64254910.

Скарга обґрунтована тим, що у Шевченківському РВ ДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 64254910 боржником у якому зазначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», стягувач: Державна судова адміністрація України.

14 серпня 2024 року на адресу Шевченківського РВ ДВС у м. Києві направлено заяву від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24 про закінчення виконавчого провадження № 64254910 на підставі п.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжиття всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень Міністерства юстиції України (https://asvpweb.minjust.gov.Ua/#/search-debtors) боржником по вказаному виконавчому документу є ПАТ КБ «НАДРА» щодо якого Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника (постанова Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356, рішення Виконавчої дирекції ФГВФО від 28.09.2020 № 1764).

На виконання ст.ст. 97, 99 ЦК України, п 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку ліквідаційної процедури щодо банку, у випадку делегування повноважень, уповноважена особа здійснює повноваження органу управління банку. Уповноважена особа Фонду поєднує у собі ряд функцій, у тому числі публічних та приватноправових. У адміністративних спорах Уповноважена особа Фонду виступає стороною провадження саме як суб`єкт владних повноважень. Однак, усі дії Уповноваженої особи Фонду, у тому числі і публічні, спрямовані на здійснення процедури виведення з ринку/ліквідації банку. Оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, у відповідності до положень ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проводиться за рахунок банку в межах кошторису витрат.

При відкритті виконавчого провадження № 64254910, на виконання ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зазначив боржником неплатоспроможний банк ПАТ КБ «Надра» з кодом , вказавши додатково в найменуванні юридичної особи, окрім організаційно-правової форми, ще і її орган управління - Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ КБ «Надра», без конкретизації уповноваженої особи. При цьому, Уповноважена особа не є боржником у виконавчому провадженні № 64254910.

Посилаючись на вимоги діючого законодавства зазначає, що державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС у м. Києві до цього часу не вирішено питання щодо закінчення вказаного виконавчого провадження, ПАТ «КБ «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування, а тому заявник вимушений звернутися до суду з даною скаргою.

У запереченнях на скаргу Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Леся Євгенівна просила відмовити в задоволенні вимог скарги. Вказала, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №64254910 з примусового виконання виконавчого листа №405/8688/18 від 13 січня 2021 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» на користь держави судового збору у сумі 1 921 грн.

26 січня 2021 року державним виконавцем відповідно до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 серпня 2021 року до Відділу надійшла заява від боржника 10 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 05.06.2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

На вказану заяву 13 вересня 2021 року Шевченківським відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження № 64254910.

Банк та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є різнимисуб`єктами правовідносин в системі гарантування вкладів фізичних осіб.

Оскільки, згідно виконавчого документа боржником визначено: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (), а не юридичну особу ПАТ «КБ «Надра», тому положення пункту четвертого частини першої статті 49 Закону не розповсюджується на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, а отже підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Згідно матеріалів виконавчого провадження та виконавчого листа боржником виступає Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», а не сама банківська установа.

Тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Щодо не розгляду заяви від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24 про закінчення №089-49-931/21 Відділом уже було надано відповідь. Підстави для закінчення виконавчого провадження станом на 14 серпня 2024 року відсутні.

Також зазначено, що боржник з того самого приводу щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» уже звертався до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Вказано, що ухвалою від 01 червня 2022 року у справі № 405/6334/21 відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «КБ Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої тужби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження №64254910 від 11 серпня 2021 року № 089-49-31/21 та не вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також про зобов`язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) розглянути заяву від 11 серпня 2021 року № 089-49-931/21 про закінчення виконавчого провадження №64254910 та невідкладно винести постанову гро закінчення виконавчого провадження N° 64254910 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 64254910.

Зазначено, що скаржником не надано належних та допустимих доказів, які вказують на порушення державним виконавцем вимог закону щодо відкриття виконавчого провадження стосовно боржника - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (а.с.37-41).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «КБ «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування на протиправну бездіяльність державного виконавця та зобов`язання усунути порушення, суб`єкт оскарження: Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л. Є.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги суд першої інстанції керувався тим, що згідно виконавчого документа та матеріалів виконавчого провадження боржником у виконавчому листі визначено - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (), а не юридичну особу ПАТ «КБ «Надра», тому положення п.1 ч.1 ст. 49 Закону не розповсюджується на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, а отже підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

На заяву скаржника від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24 про закінчення виконавчого провадження на аналогічну заяву від 11 серпня 2021 року № 089-49-931/21 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була надана відповідь про те, що підстави для закінчення виконавчого провадження станом на 14 сепрня 2024 року були відсутні.

Крім того, судом встановлено, що боржник з цього приводу щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» уже звертався до Ленінського районного суду м. Кіровограда, і ухвалою від 01 червня 2022 року у справі № 405/6334/21 було відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «КБ «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження № 64254910 від 11 серпня 2021 року № 089-49- 931/21 та не вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також про зобов`язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) розглянути заяву від 11 серпня 2021 року № 089-49-931/21 про закінчення виконавчого провадження № 64254910 та невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 64254910 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 64254910.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року та задоволення вимог скарги.

В обгрунтування мотивів апеляційної скарги зазначено, що згідно п. 3 розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 2432/5 від 05 серпня 2016 року, передбачено, що якщо боржником є фізична особа, в автоматизованій системі виконавчих проваджень зазначаються наступні дані: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження фізичної особи.

Якщо ж боржником є юридична особа - зазначається її найменування та код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пункти 3, 4 ч. 1, п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» також покладають на державного виконавця обов`язок перевірки наявності у виконавчому документі та зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження для фізичних осіб - реєстраційного номера облікової картки платника податків, для юридичних осіб - код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2019 року № 2832/5), при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові.

На виконання ст.ст. 97, 99 ЦК України, п 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку ліквідаційної процедури щодо банку, у випадку делегування повноважень, уповноважена особа здійснює повноваження органу управління банку.

Вказує, що уповноважена особа Фонду поєднує у собі ряд функцій, у тому числі публічних та приватноправових. У адміністративних спорах Уповноважена особа Фонду виступає стороною провадження саме як суб`єкт владних повноважень. Однак, усі дії Уповноваженої особи Фонду, у тому числі і публічні, спрямовані на здійснення процедури виведення з ринку/ліквідації банку.

Оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, у відповідності до положень ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проводиться за рахунок банку в межах кошторису витрат.

Тобто, Уповноважена особа Фонду, діючи як суб`єкт владних повноважень, використовує для реалізації покладених на неї функцій та завдань фінансовий інструмент підконтрольного банку.

Боржником у виконавчому провадженні, у відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На підставі викладеного вище, боржником у виконавчому провадженні має бути саме банк, який виводиться з ринку/ліквідується.

При відкритті виконавчого провадження № 64254910, на виконання ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зазначив боржником неплатоспроможний банк ПАТ «КБ «Надра» з кодом , вказавши додатково в найменуванні юридичної особи, окрім організаційно-правової форми, ще і її орган управління - Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Підтвердженням того, що Уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» не є боржником у виконавчому провадженні № 64254910 є наступне:

-відсутня інформація у виконавчому документі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо прізвища, ім`я та по-батькові Уповноваженої особи;

-відсутня інформація у виконавчому документі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень про дату народження Уповноваженої особи;

-відсутня інформація у виконавчому документі та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень про реєстраційний номер облікової картки платника податків Уповноваженої особи, проте зазначено , що належить ПАТ «КБ «Надра».

Згідно положень ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

З огляду на викладене, апелянт зазначає, що зазначення у документах Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», як органу управління юридичною особою, є цілком коректним, оскільки, на виконання ч. 3 ст. 92 ЦК України, уповноважена особа на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виступає від імені та в інтересах цього неплатоспроможного банку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л. Є. не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника апелянта Цуканової С. Г., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Судовий контроль за виконанням судових рішень є засобом зміцнення законності, умовою, яка забезпечує виконання завдань судочинства, ефективною гарантією досягнення завдань судового виконання.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої та другої статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби.

Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У цій справі представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування звернулась до суду зі скаргою на протиправну бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Л. Є.

Апеляційним судом під час підготовки справи до розгляду з`ясовано, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2019 року у справі №405/8688/18, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та постановою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової І.О. про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової І. О. щодо не включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкову І. О. включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» з віднесенням відповідної черги в порядку, визначеному законодавством на загальну суму 5 510,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату запровадження тимчасової адміністрації становить 127 446,53 грн.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової І.О. на користь держави судові витрати в сумі 1 921 грн (а.с.124-130).

Тобто боржником визначено саме Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (), а не юридичну особу ПАТ «КБ «Надра».

За наслідками розгляду вказаної справи, на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №64254910 з примусового виконання виконавчого листа № 405/8688/18 від 13 січня 2021 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ПАТ «КБ «Надра» на користь держави судового збору у сумі 1 921,00 грн.

26 січня 2021 року державним виконавцем, відповідно до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

10 серпня 2021 року до Відділу надійшла заява від боржника про закінчення виконавчого провадження на підставі ч.1 п.4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

13 вересня 2021 року Шевченківським відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на вказану заяву було надано відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку, про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження № 64254910.

Відповідно до ч. 2 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України за № 512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пунктів 3, 4 частини першої статті 4 Закону виконавець враховує таке: повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства; ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові.

На виконання ст.ст. 97, 99 ЦК України, п 1 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку ліквідаційної процедури щодо банку, у випадку делегування повноважень, уповноважена особа здійснює повноваження органу управління банку. Уповноважена особа Фонду поєднує у собі ряд функцій, у тому числі публічних та приватноправових. У адміністративних спорах Уповноважена особа Фонду виступає стороною провадження саме як суб`єкт владних повноважень. Однак, усі дії Уповноваженої особи Фонду, у тому числі і публічні, спрямовані на здійснення процедури виведення з ринку/ліквідації банку.

Оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, у відповідності до положень ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проводиться за рахунок банку в межах кошторису витрат.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржника.

Ця норма статті передбачає завершення виконавчого провадження у випадках коли боржником у виконавчому провадженні визначено саме банківську установу, щодо якої прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії або ліквідацію самого банку.

Разом з тим, згідно виконавчого документа та матеріалів виконавчого провадження боржником визначено: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (), а не юридичну особу ПАТ «КБ «Надра», тому положення п.1 ч.1 ст. 49 Закону не розповсюджується на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, а отже підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, на заяву від 14 серпня 2024 року № 089-60-346/24 про закінчення виконавчого провадження на аналогічну заяву від 11 серпня 2021 року №089-49-931/21 Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була надана відповідь про те, що підстави для закінчення виконавчого провадження станом на 14 серпня 2024 року були відсутні.

Більш того, боржник з цього самого приводу щодо закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вже звертався до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Так, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2022 року у справі № 405/6334/21, відмовлено у задоволенні скарги ПАТ «КБ «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) щодо не розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження № 64254910 від 11 серпня 2021 року № 089-49- 931/21 та не вчинення дій, передбачених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а також про зобов`язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) розглянути заяву від 11 серпня 2021 року №089-49-931/21 про закінчення виконавчого провадження №64254910 та невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64254910 на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та вжити всіх заходів, передбачених ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внести до автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про закінчення виконавчого провадження № 64254910 (а.с.131).

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено: «Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Для приватного права апріорі є притаманною така засада, як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється під час вирішення спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність пістав для задоволення скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку на протиправну бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мороз Лесі Євгенівни та зобов`язання до вчинення дій.

Доводи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального та матеріального права і фактично зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржена ухвала суду залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», виведення з ринку якого здійснюється безпосередньо Фондом гарантування залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23.06.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко