Справа № 356/141/25
Провадження № 2-о/355/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря Верби Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Баришівка в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до зацікавленої особи Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення

В обґрунтування заявлених вимог заявник ОСОБА_1 посилається на те, що він, ОСОБА_1 при народженні отримав ім`я ОСОБА_2 . В січні місяці 2002 року він змінив своє ім`я з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Однак, в свідоцтві була допущена описка, замість імені « ОСОБА_2 » у вказаному свідоцтві помилково зазначено « ОСОБА_4 ».

Коли заявник досяг віку виходу на пенсію, він звернувся до Пенсійного фонду України по місту Києву за призначенням йому пенсійного забезпечення з відповідною заявою. Копія заяви про виплату пенсій або грошової допомоги додається. Але в призначенні пенсії за віком йому було відмовлено.

У відповіді ГУ ПФУ в м. Києві №19 від 31.01.2025 року заявнику було повідомлено, що «до уваги не взято архівну довідку від 21.01.2025р. №004-90 (ім`я не відповідає свідоцтву про переміну ПІБ від 29.01.2002р. №015175).

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу».

Встановлення вищезазначених фактів необхідно заявнику для призначення пенсій за віком. Іншого позасудового шляху вирішення свого питання він не має.

Ухвалою суду від 01.04.2025р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги просив вирішити відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, в тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

У порядку окремого провадження суд розглядає цивільні справи на підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для створення умов здійснення особою особистих немайнових чи майнових прав відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Встановлення факту належності зазначених заявником документів має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ. На даний час заявник проживає в м. Березань, Броварського району Київської області (а.с. 9-12).

24.01.2025року, досягнувши пенсійного віку, заявник звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області з заявою про призначення пенсії (а.с. 5) .

Рішенням ГУ УПФУ у Київській області від 31.01.2025рку № 19 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком тому, що до трудового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982р.по 25.06.1988р. ( перетинається з періодом проходження військової служби); період роботи з 01.07.1996р. по 25.03.1997р. ( відсутні накази про прийняття, звільнення); період роботи з 05.07.1997р. по 22.04.1997р. ( дата наказу не відповідає періоду звільнення).

До уваги не взято архівну довідку від 21.01.2025р. № 004-90 ( імя не відповідає свідоцтву про переміну ПІБ від 29.01.2020р. № 015175) ( а.с. 6).

Архівна довідка Національного Університету Міністерства Освіти і Науки України № 004-90 від 21.01.2025р. видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження його навчання в Київському державному інституті фізичної культури . Диплом видано на ім`я « ОСОБА_1 » (а.с. 7 -9).

В той же час, відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_1 від 29.01.2002р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перемінив ім`я на « ОСОБА_3 » (а.с. 4).

Згідно паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 08 лютого 2002 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в Київській області, правильним прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника є « ОСОБА_1 » (а.с. 10-11).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про становлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про становлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не стільки саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав ставити під сумнів належність вищевказаної архівної довідки та диплому заявникові.

Допущені у документі невідповідності є перешкодою реалізації заявником права на призначення пенсії.

За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними доказами по справі, такими, що спрямовані на створення умов для здійснення прав заявника, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 77-80, 89, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до зацікавленої особи Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , архівної довідки Національного Університету Фізичного Виховання і Спорту № 004-90 від 21.01.2025р., яка видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Київському Державному Інституті Фізичної Культури».

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1988р., реєстраційний номер НОМЕР_4 , виданого Київським Державним Інститутом Фізичної Культури на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева