справа №176/772/25
провадження №2/176/673/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

04 червня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Коваленко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення.-

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача, ОСОБА_2 , на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 25882,00 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000 грн, та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001203 від 21.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. При цьому зазначає, що у його володінні та користуванні знаходиться автомобіль ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску. 20.12.2017 року об 22 год 30 хв., відповідач знаходився по вул. Я.Мудрого м. Жовті Води, біля кафе «Джина» всупереч волі ОСОБА_1 , не маючи права на користування належним потерпілому( ОСОБА_1 ) автомобілем ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 підбіг до авто, скориставшись відсутністю ОСОБА_1 в салоні автомобіля, через незачинені двері водія, проник до салону автомобіля, та за допомогою ключа, який знаходився у замку запалювання, запустив двигун автомобіля та став рухатися вулицями міста Жовті Води Дніпропетровської області. Під час досудового розслідування, належний ОСОБА_1 автомобіль ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено у відповідача та повернуто ОСОБА_1 , але у несправному стані. Відповідач завдав автомобілю технічних пошкоджень, які вимагали ремонту. Згідно висновку судово автотоварознавчої експертизи № 55.2018 від 06.07.2018 року проведеної під час досудового розслідування, зазначено, що діями відповідача ОСОБА_1 спричинено матеріальні збитки на суму 32066,95 грн. Проте, згідно акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 та чеків від 08.08.2018 року, 13.05.2018 року загальна вартість матеріальних збитків склала 15882,00 грн. Разом з матеріальною шкодою, ОСОБА_1 також було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 40 000 грн., обгрунтовуючи тим, що внаслідок події, що трапилася, позивач перехвилювався, та тривалий час відчував біль у серці та дискомфорт в області грудної клітини, не міг вести активний спосіб життя, виконувати свої обов`язки за місцем роботи, був обмежений у спілкуванні із товаришами та знайомими. Знаходження на лікарняному змусило його не тільки змінити ритм життя , а й його близьких, які доглядали за ним, що додавало особливих душевних страждань. Тому вважає, що йому завдана моральна шкода. На розмір відшкодування моральної шкоди впливає і те, що ОСОБА_1 був вимушений витрачати свій час на неодноразові явки до слідчого для надання показів та для участі у слідчих діях, а в подальшому брати участь у судових засіданнях більше 5 років.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09.09.2024 року, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою судді від 20.03.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останні належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді.

У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом, на підставі досліджених матеріалів справи встановлено такі обставини.

Предметом позовних вимог є відшкодування з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у зв`язку із незаконним заволодінням транспортного засобу у розмірі 15882,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., заподіяної кримінальним правопорушенням та судові витрати за послуги адвоката.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15.11.2019 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 8848,1 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 15882,00 грн. та моральну шкоди в розмірі 5000 грн., а всього 20882 грн.

Далі, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2020 року вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року відносно ОСОБА_2 скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції . (зворот. а.с.25-29).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дінпропетровської області закрито кримінальне провадження № 0000269 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Заявлений ОСОБА_1 у кримінальному провадженні цивільний позов залишено без розгляду. (а.с.13-14)

Відповідно до частин першої, сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оскільки цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ухвалою суду в кримінальному провадженні залишено без розгляду, тому даний цивільний позов підлягає вирішенню судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частинами першою, другоюстатті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом статті 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована кримінальним і кримінальним процесуальним законодавством відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У цьому випадку кримінальний закон виходить зі встановлення факту вчинення особою кримінально караного діяння, а тому передбачені КК України підстави для звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до положень статті 49 КК України не є реабілітуючими.

Згідно зі статтями15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (статтія 11 ЦК України.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту встановлено, що 20.12.2017 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_2 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння разом з іншими особами, перебуваючи на вул.Я.Мудрого в м.Жовті Води, поблизу кафе «Джина» порушували громадський порядок, намагаючись пошкодити огорожу закладу. У вказаний час ОСОБА_1 та ОСОБА_4 під`їхали до кафе «Джина» на транспортному засобі ЗАЗ «Славута» 310307 р.н. НОМЕР_1 , бежевого кольору, яким керував ОСОБА_5 , зупинилися та зробили зазначеним особам зауваження з приводу їх поведінки.

ОСОБА_2 не реагуючи на зауваження, почав висловлюватися нецезурною лайкою відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , після чого останні вийшли з транспортного засобу, та між ними та ОСОБА_2 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_2 виник раптовий намір, правлений на незаконне заволодіння транспортним засобом ЗАЗ «Славута» 310307 р.н. НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 приблизно о 22 годині 30 хвилин 20.12.2017 року, точного часу не встановлено, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи, що він не має відповідного права на володіння транспортним засобом, всупереч волі потерпілого ОСОБА_1 підбіг до транспортного засобу та скориставшись відсутністю поряд останнього через незачинені водійські двері проник до салону вищевказаного автомобіля, після чого продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_2 за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання запустив двигун транспортного засобу, привів його у рух та почав пересуватися на ньому по вулицях м.Жовті Води.

Таким чином ОСОБА_2 приблизно о 22 годині 30 хвилин 20.12.2017 року, незаконно заволодів транспортним засобом марки ЗАЗ 1103 Таврія Славута 1.2 Стандарт 5 МТ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, власником якого являється ОСОБА_6 та який перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_1 , заподіявши останньому, згідно судово-автотоварознавчної експертизи № 55.2018 від 06.07.2018 матеріальний збиток на загальну суму 32 066, 95 гривень (тридцять дві тисячі шістдесят шість гривень, дев`яносто п`ять копійок).

Відповідно до викладених фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті потерпілим вказаний ОСОБА_1 , якому заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 332066,95 грн. Завдана шкода не відшкодована.

Так, згідно статті 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дінпропетровської області закрито кримінальне провадження № 0000269 відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 289 КК України, звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов позивача залишено без розгляду. (а.с.13-14)

Тобто справа закрита з нереабілітуючих обставин. Таким чином, ОСОБА_2 є винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно пункту 8 частини другої ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 1166ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, в даному випадку, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.

В той же час, відповідно до вимог статтей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження матеріальної шкоди, позивач посилається на акт виконаних робіт ФОМ ОСОБА_3 та товарні чеки на придбання автозапчастин. (зворот. а.с. 14, 15, 16-18).

Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено заподіяння йому матеріальної шкоди у розмірі 15 882,00 гривень. Крім того, позивачем доведено як протиправність дій відповідача, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу і протиправними діями відповідача і вина останнього у настанні шкоди у вказаному розмірі, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Згідно до вимог частини 1, 2статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами частини 3, 4 статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікована 17 липня 1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10 грудня 2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29 червня 2004 року)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні страждання від даного кримінального правопорушення.

Позивачем заявлено вимогу до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 40 000 грн., однак суд вважає дану суму завищеною.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено та підтвердження факт моральних страждань позивачу з боку відповідача, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, позивачем заявлені дві позовні вимоги. Враховуючи, що позивач подав позов через систему «Електронний суд», то до сплати судового збору необхідно застосувати коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За таких підстав, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди та 484,48 грн за вимогу про відшкодування моральної шкоди, а всього 1453,44 грн

Також на користь позивача слід стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 82, 89, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 15882,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000,00 гривень, витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10000,00 гривень, а всього 45882,0 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1453,44 гривень

Копію рішення направити сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

Представник позивача, адвокат Сербін Богдан Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5245 від 22.10.221 року, місце знаходження: вул. Кропоткіна, 6/16 м. Жовті Води Кам`янського району Дніпропетровської області.

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відомості невідомі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК