Справа № 358/319/25 Провадження № 2/358/412/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участю секретаря Шпак К.М.,

розглянувши в м. Богуслав у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

04.03.2025 представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» - Сергутін В.А. звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 708,51 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 01.03.2021 між ОСОБА_1 та позивачем - Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № ЕР-202983900.

22.12.2021 в м. Київ, Кільцева дорога, буд. 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого т.з. OPEL OMEGA д.р. № НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля MAZDA 6 д.р. № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Зіткнення відбулося в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується довідкою поліції (ф. № 2) та постановою Святошинського районного суду м. Києва, справа № 759/595/22.

01.02.2022 потерпілий ОСОБА_2 подав позивачу Заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Страхового акту № 53 від 03.02.2022 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля MAZDA 6 д.р, № НОМЕР_2 , складає 33 691,53 грн.

Позивач визнав випадок страховим та 01.11.2021 здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 19 708,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Оскільки відповідач керував транспортним засобом без відповідної категорії - «В», до позивача перейшло право вимоги коштів в сумі 19 708,51 грн., які станом на 25.02.2025 на рахунок позивача не надходили.

Посилаючись на положення ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивач зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача, як до відповідальної особи за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 19 708,51 грн., а відтак просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки в розмірі 19 708,51 грн. та сплачений при поданні позову судовий збір.

Ухвалою від 07.04.2025 суддею Романенко К.С. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Від відповідача 23.05.2025 надійшло клопотання про закриття провадження у справі за позовом ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про відшкодування коштів в порядку регресу у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Клопотання відповідач своє обґрунтовує тим, що дійсно, 22 грудня 2021 року в м. Києві, Кільцева дорога, 1 сталася ДТП за участю автомобіля OPEL OMEGA д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем MAZDA - 6 д.н.з. НОМЕР_2 . Винним у вказаному ДТП відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва визнано відповідача - ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності. З позовної заяви встановлено, що позивач 7 лютого 2022 року відповідно до платіжної інструкції № 3Р010350 перерахував на користь потерпілого кошти в сумі 19708,51 гривень.

Посилаючись на норми статей 253, 257, 599, 993, 1166, 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 27 Закону України «Про страхування», постанову Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16 відповідач зазначає, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто з 07 лютого 2022 року. Вважає, що оскільки страхове відшкодування потерпілому виплачено позивачем 07 лютого 2022 року, тому перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Оскільки позов подано до суду 25 лютого 2025 року, строк позовної давності позивачем пропущено, а тому справа підлягає закриттю.

03.06.2025 до суду надійшло заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності, подане представником позивача - ОСОБА_3 , в якій останній не погоджуючись із доводами сторони відповідача, наведеними у клопотанні вказав, що відповідно до п. 19. Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Відповідно, на час дії правового режиму воєнний стан, загальний строк позовної давності, встановлений в статті 257 Цивільного кодексу, продовжується на строк дії воєнного стану.

Отже, вважає, що відповідач неправильно застосовує норми процесуального права до норм матеріального права, оскільки стаття 257 Цивільного кодексу України є нормою матеріального права, а тому продовження строків у зв`язку з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України не стосується реалізації процесуальних дій, як вказує відповідач, а стосується реалізації позивачем можливості захистити порушене право.

Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії воєнного стану, встановленого Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05:30 24.02.2022, не встановлено додаткових обов`язків, щодо доказування неможливості в реалізації захисту порушеного права.

Отже, строк на реалізацію права на захист порушеного права у судовому порядку було продовжено на весь час воєнного стану та не потребує зі сторони позивача доказування з приводу чого відбувся пропуск строку на звернення з позовом до суду. Крім того, заявляючи строк позовної давності відповідач визнає позовні вимоги. Таким чином, на сьогоднішній день було продовжено строк дії воєнного стану, а отже і строки передбачені ст. 257 Цивільного кодексу України було продовжено, тому просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що 01.03.2021 між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс №ЕР-202983900, строком дії з 02.03.2021 року до 01.03.2022 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 2 600 грн. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним Полісом є автомобіль «OPEL OMEGA» номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску.

Згідно постанови Святошинського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року у справі №759/595/22, яка не була оскаржена відповідачем та набрала законної сили 21 лютого 2022 року, судом було встановлено, що 22.12.2021 року приблизно о 19 год. 30 хв. в м. Києві по вулиці Кільцева дорога, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом OPEL OMEGA д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В мотивувальній частині судового рішення зроблено висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн, також стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн.

У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія «OPEL OMEGA» номерний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску була застрахована за полісом № НОМЕР_3 , строком дії полісу 02.03.2021-01.03.2022.

У результаті даного ДТП було пошкоджено автомобіль MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

01.02.2022 водій пошкодженого автомобіля MAZDA 6 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 подав до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

За страховим випадком Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» складено страховий акт №53 від 03.02.2022, відповідно до якого було визначено суму страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 19 708 гривень 51 копійок, виплата якої підтверджується платіжною інструкцією № ЗР010350 від 07.02.2022.

Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що відповідач керував транспортним засобом без відповідної категорії - «В», чим порушив вимоги п. «б» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка діяла на момент вчинення ДТП.

Статтею 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Учасниками ринку обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, потерпілі особи (їхні законні представники, спадкоємці, правонаступники), інші особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, страховики, надавачі супровідних послуг на ринку страхування, МТСБУ. Страхувальники, які є фізичними особами, інші фізичні особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, фізичні особи, які відповідно до цього Закону мають право на отримання страхової виплати, є споживачами у значенні, наведеному в Законі України "Про страхування". (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За оцінкою суду, подія, яка сталася 22.12.2021 року за участю автомобіля OPEL OMEGA д.н.з. НОМЕР_1 , є страховим випадком.

Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Абзацом 2 ч.1 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 19 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю лише двох забезпечених транспортних засобів або за участю лише двох транспортних засобів, з яких забезпеченим є транспортний засіб, власником якого є потерпіла особа, і в якій потерпілій особі заподіяно шкоду виключно у вигляді пошкодження або фізичного знищення такого транспортного засобу, потерпіла особа має право на пряме врегулювання страхового випадку. Пряме врегулювання страхового випадку передбачає виконання страховиком потерпілої особи визначених цим Законом прав і обов`язків страховика відповідальної особи щодо розгляду заяви про страхову виплату, прийняття рішення за результатами її розгляду та здійснення страхової виплати в разі прийняття відповідного рішення.

Згідно п.35.1 та п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована та яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, має право протягом одного року з дати настання дорожньо-транспортної пригоди звернутися до страховика, який застрахував відповідальність такої особи. Страховик (МТСБУ) за наявності документів, передбачених частиною третьою статті 32 цього Закону, та документів, що підтверджують витрати заявника, протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви повідомляє особу, зазначену в частині першій цієї статті, про прийняте за її заявою рішення про здійснення компенсації витрат або про відмову в компенсації витрат у випадках, передбачених статтею 30 цього Закону.

У пункті «б» ч. 1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо: така особа керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом, у тому числі відповідної категорії.

Отже, потерпілий ОСОБА_2 і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, що підтверджується відповідною заявою потерпілого, а ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в передбаченому законом порядку здійснила виплату страхового відшкодування, тобто, належним чином виконала свої зобов`язання відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202983900.

Що стосується застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У п.27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону N 1961-IV. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

У п.11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», зазначено, що регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Також, Верховний Суд у постанові № 200/13392/13-ц від 10 січня 2019 року зробив висновок по те, що строк позовної давності при регресних правовідносинах починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки, як встановлено судом, страхове відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплачено ОСОБА_2 07.02.2022 року, відтак перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні триває і на даний час.

Враховуючи, що позов надісланий позивачем 28.02.2025, надійшов до суду 04.03.2025 року, строк позовної давності позивачем не пропущено, тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається.

За таких обставин, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 3028,00 гривень.

На підставі викладеного керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 19 708 (дев`ятнадцять тисяч сімсот вісім) 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя К. С. Романенко