Провадження №2/523/3173/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

30 грудня 2024 року ТОВ «Кей-Колект» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 305851,78 грн, з яких 3 % річних 71163,44 грн та інфляційні втрати 234688,34 грн, нараховані через невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, укладеним 09 серпня 2007 року з АКІБ «УкрСиббанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 серпня 2007 року ОСОБА_1 уклала із АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0, зобов`язання за яким належним чином не виконувала. За договором факторингу банк уступив право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором позивачеві. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість за кредитним договором у розмірі 483969,76 грн. На теперішній час рішення суду не виконано, а відповідно за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року позивач за прострочення виконання зобов`язання нарахував інфляційні втрати на суму 234688,34 грн та 3% річних на суму 71163,44 грн, які просив стягнути з відповідачки разом із сплаченим судовим збором.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2025 року справу передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

13 березня 2025 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Середою І.В. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

В матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, в якому він позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася, відзив на позов не надавала.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року ОСОБА_1 уклала із АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0, за яким отримала кредит на суму 46900 доларів США строком до 09 серпня 2017 року.

13 лютого 2012 року за договором факторингу № 2, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», останній набув права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 0 від 09 серпня 2007 року, у зв`язку з чим відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.

29 травня 2013 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/8799/13-ц з відповідачки ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ «Кей Колект» заборгованість за кредитним договором № 0від 09 серпня 2007 року у загальному розмірі 483969,76 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не сплатила заборгованість у розмірі 483969,76 грн за рішенням суду.

За прострочення виконання зобов`язання за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року позивач надав розрахунок інфляційних втрат на суму 234688,34 грн та 3% річних на суму 71163,44 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018року у справі №686/21962/15-ц.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Таким чином, з ухваленням судом 29 травня 2013 року рішення про стягнення з відповідачки заборгованості не припинилося та триває до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, позивач має право на стягнення з відповідачки сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції є законною.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3670,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (, місцезнаходження: вул. Менделєєва, 12, оф. 94/1, м. Київ, 01103) заборгованість у розмірі 305851,78 грн, з яких 71163,44 грн - 3 % річних та 234688,34 грн - інфляційні втрати, а також судовий збір у розмірі 3670,22 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 05 червня 2025 року.

Суддя