Справа №538/799/24
Провадження по справі №2/538/29/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2025 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Бондарь В.А.
за участю секретаря судового засідання - Горілей Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця Полтавської області позовну заяву Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Перемога", ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки, -
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала, суду пояснила обставини, викладені в позові, просить позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких просив позов задовольнити, справу розглядати без участі представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Перемога" в судове засідання не з`явився, але надіслав клопотання про розгял справи без його участі та прийняти рішення на розсуд суду.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
18.12.2019 року Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: № 1976.
Із отриманої на запит прокуратури відповіді із Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 22.02.2024 року вбачається, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка проживала на день смерті в селі Лука, Лохвицького району, Полтавської області, звернувся син спадкодавиці - ОСОБА_1 , який проживав в АДРЕСА_1 , Російської Федерації на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України та спадкоємець за заповітом - ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкова справа заведена 12.10.2016 року за № 385/2016. Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався 08.07.2016 року Виконавчим комітетом Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, за реєстром № 62, на все майно, на користь ОСОБА_2 .
18.12.2019 року державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, на земельну ділянку розміром 2,8199 га, розташовану на території Лучанської сільської ради, Лохвицького району, Полтавської області, на користь спадкоємця за заповітом - ОСОБА_2 та на користь сина спадкодавиці - ОСОБА_1 , який на час оформлення спадщини був зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Для оформлення права на спадщину ОСОБА_1 надано паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданий 29.10.2004 року органом 782-074 та довіреність, видану 19.04.2019 року ОСОБА_4 , тимчасово виконуючої обов`язки Борисенкової Л.Г., нотаріуса нотаріального округу м. Санкт - Петербург за реєстром 78/41-н/78-2019-16-676. Спадщину за довіреністю було оформлено ОСОБА_5 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , який попередньо сплатив податок та військовий збір.
Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.07.2011 року між ОСОБА_3 та ТОВ «АГРО ПЕРЕМОГА» укладено договір оренди землі без серії та номера, а також, 14.09.2015 року укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін і доповнень до Договору оренди землі. Строк дії договору оренди землі - до 01.07.2026 року.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Таким чином, оскільки спірна земельна ділянки, згідно ч. 1 ст. 181 Цивільного Кодексу України, належать до нерухомого майна, знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.
Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, шо належать їм на праві приватної власності.
Згідно з ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
За змістом частин 1, 2 та 4 статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Такий позов подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах, а ціна проданої земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.
Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1, зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
За таких обставин, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури слід стягнути 3028,00 гривень судового збору.
Керуючись ст. ст. 13, 18, 81, 83, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Товаристо з обмеженою відповідальністю "Агро Перемога", ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області В.А. Бондарь