ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/569/24Головуючий у 1-й інстанції Кравчук В. М.
Провадження № 22-ц/817/520/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Гичко К.С.,

представника апелянта - адвоката Попова А.С.,

представника відповідача - адвоката Юсипіва Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №605/569/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року, постановлену суддею Кравчуком В.М., повний текст якої складено 26 березня 2025 року, про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИв:

У грудні 2024 року до Підгаєцького районного суду Тернопільської області надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що він є власником нежитлових приміщень:

- площею 315.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прощею 1023.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником зазначених вище об`єктів нерухомого майна є ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ».

Зазначає, що підставою для реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно за ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» став Акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», який 20.04.2024 було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичем. Від імені позивача вказаний Акт приймання-передачі майна підписала ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності, нібито посвідченої ОСОБА_4 , консулом Генерального консульства України в Неаполі 05.03.2024 за реєстровим №119/03-2024.

Стверджує, що позивач не уповноважував ОСОБА_3 на вчинення жодних дій, в тому числі на розпорядження його майном та не оформлював жодних довіреностей на її ім`я.

Після того, як йому стало відомо про вищевказані обставини, він через свого уповноваженого представника (адвоката) звернувся до Генерального консульства України в Неаполі з адвокатським запитом від 02.05.2024 №02/05-С щодо надання інформації про вчинення нотаріальної дії від імені громадянина України ОСОБА_1, яка має реєстраційний номер №119/03-2024. У відповідь на запит Генеральне консульство України в Неаполі в особі т.в.о. керівника Крістіни КУЛИК листом 61417/19-570-64084 від 10.05.2024 повідомило, що Генконсульством не посвідчувалося у зазначені в запиті терміни з відповідним реєстраційним номером консульських дій на вказану вище особу. На думку позивача, наведений доказ свідчить, що Акт приймання-передачі, на підставі якого належне позивачу нерухоме майно вибуло з його володіння та було передано у власність ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», від імені власника складено неуповноваженою особою на підставі підробленої довіреності.

Вказує, що викладені обставини стали підставою для звернення позивача до органів Національної поліції із заявою про вчинення злочину, передбаченого статтею 358 КК України. Відповідне звернення позивача зареєстроване, інформація про нього внесена до Єдиного реєстру кримінальних проваджень 03.07.2024 за №0000132.

У зв`язку з наведеним вище, просив витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю площею 315.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248) та нежитлову будівлю прощею 1023.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48), а також стягнути з ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати у справі.

10.03.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області від відповідача ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» Юсипіва Р.В. надійшла заява про закриття провадження у справі, яка обґрунтована тим, що у відповідності до п.п.3, 4 ст.20 ГПК України, цей спір має розглядатися за правилами господарського судочинства. Відтак сторона відповідача просила закрити провадження у справі № 605/569/24 та скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту, накладеного на спірне майно.

Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26.03.2025 заяву представника ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» Юсипіва Р.В. про закриття провадження у цивільній справі - задоволено та провадження у справі - закрито.

Роз`яснено, що вимоги позивача підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановлено, що після набрання законної сили ухвалою, якщо її не буде оскаржено в апеляційному порядку, скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту на майно, а саме:

- нежитлову будівлю площею 315.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248);

- нежитлову будівлю площею 1023,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що оскаржувану ухвалу суду прийнято з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду в Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Зокрема зазначає, що він не є, ніколи не був та не вважає себе учасником ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ». Також позивач не оскаржує дії правового характеру, вчинені від його імені ОСОБА_3 , адже він не знайомий з нею, ніколи не уповноважував її діяти від свого імені, а всі дії від імені ОСОБА_1 було вчинено нею на підставі підробленої довіреності.

Стверджує, що він не приймав участі в діяльності органів управління товариством, не претендує на право власності на частку статутного капіталу відповідача, не намагається відновити, захистити чи реалізувати свої права як учасника цього товариства. Тобто, позивач взагалі не має відношення до цього товариства, тому у нього відсутній будь-який інтерес до нього. ОСОБА_1 було включено до складу учасників ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» протиправно, без будь-яких на це правових підстав. Як вбачається з обставин справи, предметом спору є не захист порушеного чи оспорюваного права позивача як учасника ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ». Навпаки, зі змісту позовних вимог однозначно вбачається, що позов заявлено саме з метою захисту майнового права позивача на належні йому об`єкти нерухомого майна, що повністю виключає можливість визначення спору як корпоративного.

Таким чином вказує, що задоволення позовних вимог призведе лише до поновлення порушених прав позивача як власника спірних об`єктів нерухомості, а правові наслідки поновлення майнових прав позивача на належне йому нерухоме майно у вигляді виключення позивача зі складу учасників відповідача не стосуються прав чи законних інтересів позивача, оскільки він ніколи не мав наміру бути чи стати учасником ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ». Тому питання розподілу часток в статутному капіталі відповідача стосується виключно прав та інтересів самого відповідача та (можливо) інших його учасників та не відносяться до предмету спору у цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26.03.2025 залишити без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою.

Вказує, що оскільки предметом спору у цій справі є майно, яке на даний час є частиною статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», тому, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.20 ГПК України спори щодо цього майна підсудні господарським судам.

В судовому засіданні представник апелянта просить задовільнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Представник ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі оскаржувану ухвалу місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №183/4196/21, від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, від 23.11.2021 у справі №641/5523/19 та інші).

У статті 1 та у частині першій статті 2 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства, за загальними правилами, є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір є підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі правової норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми права, що безпосередньо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (стаття 24 ЦК України).

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Згідно зі статтею 26 ЦК України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий підхід Великої Палати Верховного Суду щодо співвідношення понять фізичної особи та ФОП і їх правового статусу є усталеним, що підтверджено, зокрема, у постановах від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), від 24.04.2018 у справі №303/5186/15-ц (провадження № 14-86цс18), від 15.05.2019 у справі №904/10132/17 (провадження №12-43гс19), від 21.09.2019 у справі №922/4239/16 (провадження №12-102гс19), від 03.07.2019 у справі №916/1261/18 (провадження №12-37гс19), від 09.10.2019 у справі № 209/1721/14-ц (провадження №14-418цс19), від 14.06.2023 у справі №125/1216/20 (провадження №14-25цс23) тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2019 у справі №212/3182/16-ц (провадження №61-48592св18) зроблено висновок, що: «ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності».

Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, спір у вказаній справі виник щодо нерухомого майна, яке внесене до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», в результаті чого право власності на зазначене майно було зареєстроване за ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ».

Разом з тим, на думку колегії суддів, закриваючи провадження у справі, місцевий суд дійшов передчасного висновку про те, що спір слід розглядати за правилами господарського судочинства внаслідок переходу спірного майна до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» та набуття позивачем статусу майбутнього учасника цього товариства.

Як зазначалось вище, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач має на меті захистити свої права як фізичної особи, майно якої, на його думку, незаконно перейшло до статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» на підставі, в тому числі, підробленої довіреності, що фактично є предметом доказування у цій справі та чому суд не надавав оцінки.

Більше того, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, констатував, що спірне майно стало часткою статутного капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», в той час як позивач заперечує вказану обставину, як і те, що він був, являється та має намір стати учасником вказаного товариства.

Більше того, ані з позовної заяви, ані з матеріалів справи не вбачається будь-яких відомостей, що цей спір виник внаслідок здійснення господарської діяльності, а тому, на думку колегії суддів, є цивільно-правовим та повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Посилання представника відповідача на те, що оскільки предметом спору у цій справі є майно, яке на даний час є частиною статутного (складеного) капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОПОСТАЧ-СВІТ», тому, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.20 ГПК України спори щодо цього майна підсудні господарським судам, є необґрунтовані, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача зазначав, що згідно з рішенням №1/2024 одноособового учасника ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024, копію якого надав для ознайомлення, учасник Товариства, ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 за довіреністю, вирішив, в тому числі, згідно з п.2 цього рішення, затвердити намір прийняти до складу учасників ОСОБА_1 із самостійним внеском у вигляді нерухомого майна.

Тобто, з вказаного вище рішення слід дійти висновку, що ОСОБА_1 не став учасником товариства, а лише затверджено намір прийняти його до складу учасників.

Крім того, з наявного в матеріалах справи Акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вносить до Статутного (складеного) капіталу ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» від 20.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 є майбутнім учасником вказаного товариства.

Також, згідно інформації із відкритих джерел «Опендатабот» та «YouControl» станом на час розгляду справи єдиним учасником ТОВ «АГРОПОСТАЧ-СВІТ» є ОСОБА_5 , розмір частки - 100%.

Таким чином, встановлені вище обставини справи, на думку колегії суддів, не свідчать про наявність безумовних підстав для розгляду цієї справи саме господарським судом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції не дотримався належним чином вимог процесуального закону, а тому дійшов помилкового висновку про віднесення вказаного спору до господарської юрисдикції, у зв`язку з чим ухвала Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26.03.2025 підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 26 березня 2025 року - скасувати.

Справу повернути до Підгаєцького районного суду Тернопільської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий

Судді