Справа № 464/8606/24
пр.№ 2/464/133/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2025 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судового засідання Баурової Ю.П.,

за участю:

представника відповідача Гавронського Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача відшкодування завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 83478,75 грн, витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 7300 грн.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 29.09.2020 в місті Львові на вулиці Б. Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідно до постанови Сихівського районного суду міста Львова від 11.11.2020 по справі № 464/6025/20 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 (відповідача) станом на дату настання ДТП забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200643169. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, складає 458579,40 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 01.12.2020 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 128700 грн. (за мінусом франшизи в розмірі 1300 грн.).

Під час укладення полісу ЕР-200643169 страхувальник (відповідач) зазначив, що транспортний засіб «Opel», н.з. НОМЕР_1 не використовується як таксі/маршрутне таксі. Відповідно до наданої страхувальником інформації щодо транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 при укладенні полісу EP-200643169 невірно зазначено «Сфери використання транспортного засобу (К3)» та застосовано коригуючий коефіцієнт лише - К3=1, оскільки, в ході розслідування страхового випадку, встановлено що транспортний засіб «Opel», н.з. НОМЕР_1 використовується для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі. Підтвердженням даного факту є наявність на транспортному засобі «Opel», н.з. НОМЕР_1 ознак використання транспортного засобу для перевезення пасажирів і вантажів з метою отримання прибутку, а саме наліпок з логотипом служби таксі «Opti» (ТОВ «Таксі 579») та номером телефону для виклику «579». Таким чином, встановлено факт використання транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі. Полісом EP-200643169 щодо транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 застосовано коригуючий коефіцієнт К3=1, замість К3=1.1-1.4, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 128700 грн / 50% = 64350 грн, інфляційних втрат в розмірі 5868,43 грн, пені в розмірі 11910,02 грн, 3% річних в розмірі 1350,30 грн, що в загальному становить 83478,75 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Матеріали позову надійшли до Сихівського районного суду м. Львова через системи «Електронний суд» 17 грудня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду визначено суддю Горбань О.Ю.

Ухвалою від 19.12.2024 прийнято до розгляду позов та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом відповідача.

12.03.2025 від представника відповідача адвоката Гавронського Б.М. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги. Зазначив, що позивачем не надсилалась досудова вимога про сплату грошових коштів, відсутні докази здійснення відповідачем підприємницької діяльності як таксист, в тому числі отримання ліцензії на здійснення перевезень, підписання договорів на перевезення, наявність на момент ДТП в салоні пасажирів, що могли б свідчити про те, що відповідач здійснював перевезення пасажирів. Сама по собі наліпка на транспортному засобі реклами таксі не є доказом використання ТЗ в комерційних цілях, а тому немає підстав для застосування позивачем підвищеного коригуючого коефіцієнта. Крім цього, заявою від 12.03.2025 просить застосувати строки позовної давності. Вважає, що у позовних вимогах слід відмовити повністю, а також відмовити у стягненні судових витрат.

17.03.2025 від представника позивача Стецюри О.В. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Стверджує, що строки позовної давності на звернення до суду з цим позовом не минули, оскільки на період дії воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється. Докази відправлення відповідачу досудової вимоги наявні в матеріалах справи. З покликанням на судову практику, вважає, що наявні на автомобілі логотип таксі з номером виклику є доказом того, що відповідач є перевізником. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

25.03.2025 від представника відповідача адвоката Гавронського Б.М. через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на відповідь на відзив. Підтримав викладене у відзиві. Просить в позові відмовити.

06.06.2025 від представника відповідача адвоката Гавронського Б.М. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, де зазначає, що в матеріалах справи про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема у протоколі ДПР18 № 191650 від 20.10.2020 та постанові Сихівського районного суду м.Львова від 11.11.2020 не вказано, що ТЗ відповідача використовується як таксі, тобто з комерційною метою.

Представник позивача у судове засідання не викликався, тому розгляд справи проводиться у його відсутності.

Представник відповідача - адвокат Гавронський Б.М. у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить в таких відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 29.09.2020 в місті Львові на вулиці Б. Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдано матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Сихівського районного суду міста Львова від 11.11.2020 по справі № 464/6025/20 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З`ясовано, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 (відповідача) станом на дату настання ДТП забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200643169, застосовано коригуючий коефіцієнт КЗ - 1, оскільки відповідач зазначив «Сферу використання ТЗ».

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу та без урахування ПДВ, складає 458579,40 грн.

Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 01.12.2020 між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 128700 грн (за вирахуванням франшизи в розмірі 1300 грн).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно із п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Закону України «Про страхування»: страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України «Про страхування»: якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Під час укладення полісу ЕР-200643169 відповідач зазначив, що транспортний засіб «Opel», н.з. НОМЕР_1 не використовується як таксі/ маршрутне таксі, що призвело до застосування значно меншого коригуючого коефіцієнта.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Закону України «Про страхування» страхувальник перед укладенням договору страхування зобов`язаний поінформувати страховика або страхового посередника про відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику (визначення ймовірності та вірогідності настання страхового випадку і розміру можливих збитків), та/ або надати йому іншу інформацію, що має істотне значення для прийняття страховиком рішення про укладення договору страхування, у тому числі про наявність страхового інтересу, та/або про розмір страхової премії за договором страхування.

Відповідно до п. 7.1. ст. 7 Закону № 1961-IV Розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року № 566 Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538) (надалі - Розпорядження) - страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ. Розпорядження під час розрахунку страхового платежу положення пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) застосовуються лише за наявності відповідних підтвердних документів.

Крім того, відповідно до п. 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри» розпорядження сфери використання транспортного засобу (К3) визначається залежно від сфери використання транспортного засобу легковий автомобіль (крім таксі), який використовується фізичною особою має розмір корируючого коефіцієнта 1.

Відповідно до наданої позивачем інформації щодо транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 при укладенні полісу EP-200643169 невірно зазначено «Сфери використання транспортного засобу (К3)» та застосовано коригуючий коефіцієнт лише - К3=1, а в ході розслідування страхового випадку встановлено що транспортний засіб «Opel», н.з. НОМЕР_1 використовується для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі.

Підтвердженням даного факту є наявність на транспортному засобі «Opel», н.з. НОМЕР_1 ознак використання транспортного засобу для перевезення пасажирів і вантажів з метою отримання прибутку, а саме наліпок з логотипом служби таксі «Opti» (ТОВ «Таксі 579») та номером телефону для виклику «579». Це вбачається з наданих позивачем фотосвітлин (зверху на лобовому склі транспортного засобу, з правого боку і з лівого боку).

Таким чином, автомобіль відповідача, котрий позначений логотипами служби таксі «Opti» з трьох сторін свідчить про використання транспортного засобу «Opel», н.з. НОМЕР_1 в якості таксі.

За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Встановлено, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій стороні в розмірі 128700 грн.

Відповідно до п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону № 1961-IV у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи винуватість відповідача у вчиненні ДТП, порушення обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача, котрий надав позивачу невірну інформацію за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 128700 грн. / 50% = 64350 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача за період з 04.04.2024 по 15.12.2024 вбачається, що розмір основного боргу становить 64350 грн, інфляційні втрати - 5868,43 грн, пеня - 11910,02 грн, 3% річних - 1350,30 грн, а всього - 83478,75 грн.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Доводи представника відповідача в заперечення на позов не беруться судом до уваги, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки в матеріалах справи наявні достатні, належні та допустимі докази позиції позивача. Що стосується заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності, то в даному випадку строк позовної давності не може бути застосований, оскільки такий на період воєнного стану зупиняється.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації виплаченого страхового відшкодування, а також про стягнення інфляційних втрат, пені і 3% річних.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між адвокатом Стецюрою О.В. та ТДВ «Страхова група «Оберіг» 09.12.2024 укладено договір про надання правової допомоги.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги від, надано суду акт прийому-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги на суму 7300 грн.

З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, а також того, що ні адвокат, ні позивач не з`являлися в судові засідання, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову (правничу) допомогу з 7300 грн до 4000 грн.

На підставі статей 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, керуючись статтями 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» матеріальну шкоду в розмірі 83748 (вісімдесят три тисячі сімсот сорок вісім грн) 75 коп., що складається з: суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 64350 грн, інфляційні витрати в розмірі 5868,43 грн, пені в розмірі 11910,02 грн, 3 % річних в розмірі 1350 грн; судові витрати в розмірі 2422,40 грн; витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», місце знаходження: м.Київ, вул.Васильківська, 14, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду виготовлено та підписано 11.06.2025.

Суддя О.Ю.Горбань