Номер провадження: 22-ц/813/4708/25
Головуючий у першій інстанції Косіцина В. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Осьмінін Сергій Дмитрович,

на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування зазначивши, що відповідачем ОСОБА_1 у період з 10.11.2021 року по 21.02.2022 року укладено кредитні договори: 10.11.2021 року з Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК», кредитний договір № 2501654-305; 21.02.2022 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» № 2967241.

Відповідачкою зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконані, тому утворилась заборгованість.

28.02.2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф.

Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року Реєстру прав вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22 426,35грн, з яких: 12 098,81 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 1,00 грн - заборгованість за процентами; 10 326,54 грн заборгованість по комісії.

17.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023.

Відповідно до Реєстру боржників до договорів факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 51 839,60 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною вимогою; 41 839,60 грн заборгованість за процентами.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у загальному розмірі 74265,95 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 17.12.2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 21.02.2022 року №2967241 у розмірі 51 839,60 грн; заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 10.11.2021 року № 2501654-305 у розмірі 12 099,81 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2967241, укладеним 21.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком, тому вважав, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 51 839,60 грн, що складається з основної суми боргу 10 000 грн та заборгованості за процентами 41 839,60 грн є правомірними і підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2501654-305, укладеного 10.11.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що комісія за обслуговування кредиту нарахована відповідачу за кредитним договором № 2501654-305 від 10.11.2021 року неправомірно, в супереч Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При цьому, наявні підстави для часткового задоволення вимог позивача за договором № 2501654-305, укладеного 10.11.2021 року у розмірі 12099,81 грн.

Приморським районним судом м. Одеси ухвалою від 06.02.2025 року заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 року за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 17.12.2024 року та ухвалите нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за договорами фінансового кредиту, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості за кожним із укладених договорів.

Крім того, додатки до договорів факторингу без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують суму коштів отриманих відповідачкою за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена нею, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування, а виписка за картковими рахунками, які б підтверджували заборгованість за кредитними договорами суду надані не були.

Також, представник скаржника зазначає, що надані позивачем документи підтверджують лише умови кредитування те переуступку права вимоги, та не є належними та допустимими доказами надання ОСОБА_1 позики або кредиту за вказаними договорами.

З приводу порушення судом норм процесуального права, скаржник вказує на те, що про розгляд справи в суді першої інстанції відповідачка ОСОБА_1 не була повідомлена.

(2) Позиція інших учасників справи

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року в цій справі визначено головуючим суддю Коновалову В.А., у зв`язку з відрахуванням судді Дришлюка А.І. зі штату Одеського апеляційного суду у зв`язку з припиненням повноважень судді, відповідно до наказу голови Одеського апеляційного суду №66-ос від 11.04.2025 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2025 року відкрито провадження у справі, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження представник відповідача отримав в особистому кабінеті Електронного суду 15.05.2025 року, що підтверджується довідкою.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало в особистому кабінеті Електронного суду 25.04.2025 року, що підтверджується довідкою.

Від позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого позивач зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду цивільної справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, тому апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою, а в її задоволенні слід відмовити.

19.05.2025 року від представника скаржниці надійшла відповідь на відзив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 74 265,95 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2967241, укладеним 21.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком, тому вважав, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 51 839,60 грн, що складається з основної суми боргу 10 000 грн та заборгованості за процентами 41 839,60 грн є правомірними і підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 своєчасно не повернула кошти для погашення заборгованості за кредитним договором № 2501654-305, укладеним 10.11.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що комісія за обслуговування кредиту нарахована відповідачу за кредитним договором № 2501654-305 від 10.11.2021 року неправомірно всупереч Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

При цьому, наявні підстави для часткового задоволення вимог позивача за договором № 2501654-305, укладеного 10.11.2021 року у розмірі 12099,81 грн.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 277 ЦПК України). Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. ст. 278 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

Частина друга статті 281 ЦПК України передбачає, що розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що суд може ухвалити заочне рішення при розгляді справи за правилами як загального, так і спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, тобто за умови, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і повторно не з`явився в судове засідання.

Однак поза увагою суду залишилися зазначені вище норми права, що свідчить про порушення судом першої інстанції порядку постановлення заочного рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зазначено про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В матеріалах справи міститься супровідний лист від 23.09.2024 року про направлення судом першої інстанції ОСОБА_1 копії ухвали та позовної заяви.

Зазначені документи отримані відповідачем 01.10.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 122).

Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що справа призначалась до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) і відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи та повторно не з`явився в судове засідання.

Згідно ч. 3 ст. 279 ЦПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та ухвалив заочне рішення, при цьому не врахувавши вимоги частини четвертої статті 223 ЦПК України.

Тому доводи відповідача щодо неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого було прийнято оскаржуване рішення, заслуговують на увагу.

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо порядку постановлення заочного рішення, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що 21.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2967241, у формі електронного документу, за умовами якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн на строк 364 дні, з процентною ставкою 1,99% та пониженої процентної ставки 1,19% за один день користування кредитними коштами.

З боку позичальника договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х003.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до особистого кабінету.

Колегія суддів вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 , реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Реквізити належного клієнту платіжного засобу/поточного рахунку для перерахування коштів клієнту за договором зазначені в розділі 10. Реквізити та підписи сторін договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Згідно п. 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. договору.

Листом від 01.03.2024 року № 1-0103 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про перерахування 21.02.2022 року на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 грошову суму в розмірі 10000 грн на виконання умов договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 21.02.2022 року № 2967241.

17.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 17.05.2023 року до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 51 839,60 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 41 839,60 грн - сума заборгованості за процентами.

З урахуванням викладених обставин не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» своїх зобов`язань за договором на підтвердження перерахування коштів на користь відповідача, оскільки спростовуються наданими позивачем доказами.

Також до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості за договором № 2967241 від 21.02.2022 року, з якого вбачається, що відповідач користувалася коштами.

Колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга не містить заперечень з приводу не належності ОСОБА_1 платіжного засобу/поточного рахунку № НОМЕР_1 та не надходження на вказаний рахунок 21.02.2022 року коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2967241.

Колегія суддів вважає, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало вимоги укладеного з відповідачем договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2967241.

Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 51 839,60 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 41 839,60 грн - сума заборгованості за процентами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2967241 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 10.11.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір про надання споживчого кредиту № 2501654-305, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит в сумі 10 690 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та внести плату за кредитом, зі сплатою процентів розміром 0,01 % річних, комісією за обслуговування кредиту 6.9 %, строком на 24 місця. Кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок № НОМЕР_2 . Заява-договір про надання споживчого кредиту підписана відповідачем ОСОБА_3 .

В додатках до кредитного договору від 10.11.2021 року № 2501654-305 (графік платежів, паспорт споживчого кредиту) сторони визначили умови надання кредиту, а саме: суму кредиту; строк на який надається кредит; повернення кредиту, внесення плати за ним; річну відсоткову ставку, разову плату за кредитом; а також графік платежів. Вказані додатки підписано кредитодавцем та позичальником ОСОБА_1 .

Відповідачкою обставини укладення 10.11.2021 року договору про надання споживчого кредиту № 2501654-305 не заперечуються.

Перерахування коштів 10.11.2021 року в розмірі 10 690 грн підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (рахунок № НОМЕР_3 ), згідно якого призначення платежу перерахування коштів згідно кредитної угоди № 2501654-305 від 10.11.2021 ОСОБА_1 .

Із вказаної виписки з особового рахунку, наданої позивачем, вбачається, що відповідачкою ОСОБА_1 вносилися кошти на погашення заборгованості за умовами кредитного договору.

28.02.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф, за умовами якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно п. 2.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Пунктом 2.3 договору факторингу передбачено, що сторони погодили перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 28.02.2024 року до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 22 426,35 грн, з яких: 12 098,81 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 1 грн - сума заборгованості за процентами; 10 326,54 грн сума заборгованості по комісії.

28.02.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило оплату за відступлення права вимоги за договором факторингу № НІ/11/16-Ф, що підтверджується платіжною інструкцією № 20917.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично-значущих обставин та надання доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Посилання скаржника на відсутність в матеріалах справи належних доказів заборгованості за кредитним договором, які б відповідали вимогам первинних документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17, на яку є посилання у касаційній скарзі, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 2501654-305 від 10.11.2021 року по тілу кредиту в сумі 12098,81 грн.

Як слідує з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 (рахунок № НОМЕР_4 ), 10.11.2021 року АТ «Таскомбанк» перерахував кошти в розмірі 10 690 грн, призначення платежу перерахування коштів згідно кредитної угоди №2501654-305 від 10.11.2021 ОСОБА_1 ..

Випискою про рух коштів за період з 10.11.2021 року по 28.02.2024 року підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом їх зняття, здійснював погашення заборгованості.

Також апеляційний суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2501654-305, відповідно до якого заборгованість за тілом кредиту складає 12098,91 грн відповідачем не спростовано, власного контррозрахунку не надано.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, тому не є належним та допустимими доказами у справі.

Оскільки позивачем доведено, видачу ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними, при цьому відповідачем вказані обставини не спростовані, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 2501654-305 в сумі 12098,91 грн підлягають задоволенню, оскільки фактичне використання відповідачем кредитних коштів і наявність заборгованості у відповідному розмірі, підтверджується належними доказами по справі, не спростовано відповідачем.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 2501654-305 комісію у розмірі 10326,54 грн.

Із заяви-договору про надання споживчого кредиту № 2501654-305 вбачається, що банком передбачено сплата ОСОБА_1 комісії за обслуговування кредиту у розмірі 6,9% щомісячно.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 по справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Умови договору про надання споживчого кредиту № 2501654-305 не містять відомостей щодо переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредиту за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

З огляду на вказане, враховуючи, що банком не надано доказів на підтвердження наявності та переліку таких послуг, в тому числі й підтвердження погодження їх зі споживачем при укладенні договору про надання споживчого кредиту № 2501654-305 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зважаючи на вищевикладене в своїй сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за договором про надання споживчого кредиту № 2501654-305 у розмірі 10326,54 грн не підлягають задоволенню.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Щодо судових витрат

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 3028 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 30.08.2024року № 80370.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню частково на 86,1%, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню судовий збір у сумі 2607,11 грн (86,1 % від суми сплаченого судового збору 3028 грн х 86,1/100).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Осьмінін Сергій Дмитрович, задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30), заборгованість за кредитним договором від 21.02.2022 року № 2967241 у розмірі 51 839,60 грн, яка складається з: 10 000 грн тіло кредиту, 41 839,60 грн заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30), заборгованість за кредитним договором від 10 листопада 2021 року № 2501654-305 у розмірі 12 099,81 грн, яка складається з: 12 098,81 грн тіло кредиту, 1 грн заборгованість за процентами.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судовий збір у розмірі 2607,11 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених пунктом 2 частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А.Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко