г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/734/17
Номер провадження 2/213/256/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., при секретарі Гусаровій О.С., за участі представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

03.08.2017 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-банк» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №3696-004/07Р від 18.05.2007 р. в розмірі 11384,50 доларів США та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.05.2007 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та відповідачем було укладено Кредитний Договір №3696-004/07Р. Відповідно до умов Кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у валюті на суму - 15 000,00 Доларів США у розмірі на умовах, визначених цим Договором, а відповідач зобов`язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 18.05.2027 року зі сплатою 11.99% річних. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 16.12.2016 року за Позичальником обліковується заборгованість в сумі 11384,50 Доларів США, що еквівалентно 299395,39 гривень (за курсом НБУ на 16.12.2016 року) яка складається з:суми кредиту 9204,00 Доларів США; суми відсотків 2180,50 Доларів США.

Представником позивача надано письмові пояснення (а.с.191), відповідно до яких звертав увагу, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є детальним та грунтовним, звертав увагу, що відповідно до п.1.3 кредитного договору передбачено збільшення ставки на 1 відсоток у випадку неналежного виконання позичальником умов кредитного договору. Просив задовольнити позов.

Представником відповідача надано письмові пояснення (а.с.199, 237) в яких звертають увагу, що позивач не звертався з вимогою до відповідача про дострокове повернення кредиту, що є підставою для відмови у позові.

Представник позивача просив задовольнити позов, посилався на обставини викладені у позові.

Представник відповідача просила відмовити у позові, посилалась на обставини викладені у письмових поясненнях.

18.02.2019р. відмовлено у відкритті провадження за позовом до ОСОБА_2 , відкрито провадження за позовом до ОСОБА_1

04.11.2019р. винесене заочне рішення.

20.10.2021р. скасовано заочне рішення справа призначена до розгляду.

30.04.2024р. залучено правонаступника позивача.

19.08.2024р. прийнято справу до свого провадження.

17.10.2024р. вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням єдиного Акціонера Банку № 1/2018 від 26 лютого 2018 року прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне, а також зміну найменування Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Правекс-Банк" на Акціонерне товариство "Правекс Банк", який є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Правекс-Банк".

18.05.2007 року між АКБ "ПРАВЕКС-БАНК" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 3696-004/07Р, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 15000,00 доларів США, зі сплатою 11,99% річних, строком до 18.05.2027.

Сторонами погоджено, що відповідно до п.п.4.1-4.4 договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 63 долара США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, та на момент припинення дії договору.

Визначаючи обсяг відповідальності позичальника, сторонами погоджено, що відповідно до п.9.1, п.9.2 договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки, визначеної в п.1.2 договору, діючої в період прострочки, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до п.1.3 договору, в кожному випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по даному договору розмір відсотків збільшується на 1% річних, починаючи з розміру, визначеному у п.1.2 договору.

Умовами кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості, а також підстави зміни строку виконання основного зобов`язання.

Аналіз змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, оскільки у такому повідомленні банк не вимагає дострокового виконання зобов`язань, а лише повідомляє про припинення строку користування кредитом.

Отже, сторони кредитного договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом. Направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, за змістом умов договору, має інформативний характер і не є наслідком зміни строку повернення кредиту.

Аналогічні висновки містяться у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 138/240/16, у постановах Верховного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 641/801/16-ц, від 31 березня 2021 року у справі № 754/854/16, від 26 травня 2021 року у справі № 667/7582/15-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 554/14426/15-ц.

Таким чином, суд критично відноситься до позиції сторони відповідача, що не направлення письмового повідомлення позичальнику є підставою для відмови у позові, та позивач не набув права вимоги до відповідача.

Як встановлено матеріалами справи, банк свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав, надавши йому кредит в розмірі 15000,00 доларів США на підставі укладеного договору № 3696-004/07Р від 18.05.2007.

Згідно з ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Натомість відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, своєчасно не повернувши кредит в повному обсязі та відсотки за користування ним.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У зв`язку з наведеним вище, слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором.

Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

За такого, наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитними коштами в іноземній валюті, оскільки саме вона надавалась за договором.

Аналізуючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 3696-004/07Р від 18.05.2007 на загальну суму у розмірі 11384,50 доларів США, яка складається з суми кредиту - 9204,00 доларів США; процентів - 2180,50 доларів США.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 4490,93 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 559, 1054 - 1057 ЦК України, ст. ст. 12, 60, 81, 89, 141, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов Акціонерного товариства «Правекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» (місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, ), заборгованість за кредитним договором № 3696-004/07Р від 18.05.2007 на загальну суму у розмірі 11384,50 доларів США (одинадцять тисяч триста вісімдесят чотири долари США п`ятдесят центів), яка складається з суми кредиту - 9204,00 доларів США, процентів - 2180,50 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 4490,93 грн. (чотири тисячі чотириста дев`яносто гривень 93 копійки).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Мазуренко