Справа № 139/369/25
Провадження № 2-о/139/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

з участю:

заявника ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

у с т а н о в и в:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат заявника по матері ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, що знаходиться і на території Лучинецького старостинського округу Могилів-Подільського (раніше Мурованокуриловецького) району Вінницької області, і на території Одеської області. Заявник, з урахуванням відповідної заяви сина спадкодавця ОСОБА_2 про відмову від права на спадщину, є єдиним спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, але не може оформити спадкові права, через недоведеність родинних стосунків зі спадкодавцем. Зокрема, в актовому записі та у свідоцтві про народження спадкодавця по-різному записані ім`я дитини, а також у свідоцтві про його народження дата реєстрації народження зазначена раніше, ніж сама подія народження. Через таку обставину нотаріус відмовила заявнику у вчиненні нотаріальної дії.

16 травня 2025 року від ОСОБА_1 до Мурованокуриловецького районного суду засобами поштового зв`язку надійшла відповідна заява.

Ухвалою від 19 травня 2025 року (а.с. 25) відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкрите судове засідання, витребувано докази від нотаріуса та з відділу ДРАЦС.

Заінтересована особа ОСОБА_2 - у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв по суті до суду не подав. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 72). Враховуючи обставину, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено обов`язкової участі заінтересованої особи та положення ч. 1 і п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свою вимогу з підстав, викладених у заяві по суті (а.с. 1-2). Зокрема, заявник пояснила: Одним із засновників сільськогосподарського товариства на території Лучинецького старостинського округу, яким вона керує, був її брат по матері ОСОБА_3 . З початком повномасштабного вторгнення росії в Україну, ОСОБА_3 з Одеси переїхав до неї в с. Лучинець. Однак, він мав проблеми зі здоров`ям, а у Фінляндії вони мають родичів (мамині брати і їх сім`ї), - тому було прийнято рішення про його переїзд за кордон. Там у брата виявили ще одне важке захворювання, він лікувався, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Син брата ОСОБА_2 через проблеми зі своїм здоров`ям не міг займатися похованням батька, а тому всі турботи з цього приводу вона взяла на себе. Спадкоємець ОСОБА_3 першої черги син ОСОБА_2 відмовився від права спадкування, а тому вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Готуючи документи для видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус перевіряла родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем і не змогла у державних реєстрах виявити актовий запис про народження ОСОБА_3 . Коли вона звернулася до відділу ДРАЦС, виявилося, що в актовому записі про народження, на підставі якого було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ім`я дитини було зазначено як ОСОБА_4 . Вона не може достовірно знати, чому так сталося, але припускає, що ім`я дитини посадовець відділу ДРАЦС чи сільської ради записали за іменем його діда. У них в сім`ї ніколи ніхто не говорив про ім`я брата як ОСОБА_4 , а всі знали, що він ОСОБА_5 . Наразі неможливо внести якісь виправлення в актовий запис про народження покійного брата, а через таку невідповідність нотаріус не може перевірити родинні зв`язки між померлим та нею як спадкоємцем.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд прийшов до висновку, що заяву слід задовольнити з врахуванням наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с. 6, 7).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно. Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 028904 (копія а.с. 12), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124916526 від 23 травня 2018 року (копія зворот а.с. 11), свідоцтва про право на спадщину за законом (копія а.с. 15) до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входять, зокрема, земельна ділянка площею 3,6238 га для ведення фермерського господарства, яка розташована на території колишньої Лучинецької сільської ради колишнього Мурованокуриловецького району Вінницької області, внесок до статутного фонду Селянського/фермерського/господарства «Лан», 1/6 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76668069 від 18 квітня 2024 року (а.с. 44), спадкодавець ОСОБА_3 по своїй смерті заповіту не залишав.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Довідками Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П1-167378-ю/о від 26.07.2024 (а.с. 55) та № П1-167213-ю/о від 26.07.2024 (а.с. 56) стверджується, що спадкодавець ОСОБА_3 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом зі спадкодавцем у квартирі був зареєстрований ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 46), ОСОБА_2 рідний син ОСОБА_3 .

Із матеріалів спадкової справи, заведеної у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пепеляшкової А.О. за № 18/2024 (копія на а.с. 32-69), вбачається, що 18 квітня 2024 року спадкоємець ОСОБА_3 першої черги за законом його син ОСОБА_2 подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сестри померлого ОСОБА_1 (а.с. 33).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Із матеріалів спадкової справи, заведеної у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пепеляшкової А.О. за № 18/2024 (витяг на а.с. 32-69), слідує, що ОСОБА_1 подала 18 квітня 2024 року до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 (а.с. 47).

В той же час, нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії через недоведеність родинних стосунків зі спадкодавцем, про що роз?яснено листом № 165/02-14 від 24 квітня 2024 року (а.с. 52).

Так, відповідно до інформації, що міститься в свідоцтвах про народження спадкодавця (копія а.с. 13) і спадкоємця ОСОБА_1 (а.с. 14), їх матір`ю була ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 13) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Лучинець Копайгородського району Вінницької області, про що у Лучинецькій сільській раді вчинено актовий запис про народження № 14.

Однак, при перевірці достовірності відомостей, що містяться у свідоцтвах про народження спадкодавця і спадкоємця, відомостям, що містяться у відповідних актових записах, нотаріусом було виявлено відсутність у державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження спадкодавця ОСОБА_3 .

Одночасно, відповідно до актового запису про народження № 14 за 1947 рік, вчиненого у Лучинецькій сільській раді (а.с. 79), а також відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 від 05.06.2025 (а.с. 74-75), актовий запис № 14 від 04 липня 1947 року вчинений у виконкомі Лучинецької сільської ради відносно дитини ОСОБА_7 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками новонародженої дитини записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до актового запису про народження № 14 від 16 червня 1964 року, вчиненого у виконкомі Лучинецької сільської ради (а.с. 78) та відповідного повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 31 жовтня 2024 року (а.с. 67-69), матір`ю заявника ОСОБА_1 була ОСОБА_6 .

Отже, дійсно існують розбіжності у відповідності інформації про батьків спадкодавця та спадкоємця у актових записах та у документах, виданих на їх підставі. За таких обставин нотаріус не має можливості з впевненістю стверджувати про родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем.

В той же час родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та спадкоємцем ОСОБА_1 доведені дослідженими в судовому засіданні доказами:

- довідкою старости Лучинецького старостинського округу (а.с. 18), відповідно до якої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою;

- виписками з погосподарських книг за 1958-1960 роки, 1971-1973 роки (а.с. 19, 20), в яких ОСОБА_3 записаний як син ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 як дочка;

- заявою до нотаріуса спадкоємця ОСОБА_3 першої черги за законом сина ОСОБА_2 (а.с. 33), в якій він називає ОСОБА_1 сестрою спадкодавця;

- показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що їм тривалий час відомо про родинні стосунки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як між рідними братом та сестрою, про те, що вони постійно підтримували свої родинні стосунки, піклувалися один про одного, допомагали один одному.

Таким чином, суд вважає доведеним належними та допустимими, переконливими доказами факт родинних стосунків між спадкодавцем ОСОБА_3 та заявником ОСОБА_1 як між рідними братом та сестрою. В судовому засіданні також доведено мету встановлення факту родинних відносин оформлення спадкових прав. З цих підстав заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 259, 265, 294, 319, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: ________________