Справа №345/1652/25
Провадження № 2/345/924/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Сирко Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

09.04.2025 ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.06.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано пропозицію про укладення кредитного договору, заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Грошові кошти за кредитним договором № 02.06-2024-100002744 від 02.06.2024 укладено строком на 98 днів. Дата повернення кредиту 07.09.2024 без можливості продовження (пролонгації) строку кредитування. Згідно з умовами договору за користування коштами позичальник сплачує проценти, які встановлені у фіксованій ставці 1,5% за один день (плата за користування кредитом). За надання кредитних коштів також встановлена комісія у розмірі 560,00 грн., яка за своєю економічною сутністю визначена сторонами договору як плата за надання кредиту. За день невиконання (неналежного) виконання кожного зобов`язання встановлена неустойка в розмірі 80,00 грн. Крім того, у разі невиконання грошових зобов`язань за умовами договору відповідно до положень ст.625 ЦК України договором передбачена можливість нарахування процентів річних у розмірі 365% від простроченої суми боргу позичальником. Відповідач у справі отримав кредитні кошти, але належним чином не виконав свої зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 21 690,21 грн., яка є документально підтвердженою. В добровільному порядку відповідач не погашає вказану суму заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, провівши судовий розгляд без участі свого представника.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання у справі призначене на 13.30 год. 05.05.2025.

25.04.2025 відповідач подав до суду заяву із проханням надати йому копію позовної заяви з додатками з метою реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно з розпискою від 02.05.2025 ОСОБА_1 отримав безпосередньо в суді копію позовної заяви з додатками.

У зв`язку з цим у призначений день та час розгляд справи не відбувся, судове засідання відкладено на 09.30 год. 27.05.2025.

19.05.2025 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву. Не заперечив укладення кредитного договору з ТзОВ «Споживчий центр» на описаних в позовній заяві умовах та отримання передбачених договором грошових коштів у сумі 8 000,00 грн. Однак стверджує, що відповідно до укладеного ним договору він як позичальника мав сплатити орієнтовну загальну вартість позики 16 887,27 грн., з яких 8 000,00 грн. сума (тіло) кредиту та 8887,27 грн. процентів за користування коштами. На переконання відповідача, вимога про стягнення з нього неустойки не відповідає вимогам п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та п.6-1 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII (далі Закон про споживче кредитування). Загалом визнає наявність у нього боргу перед позивачем на суму 16 714,27 грн., з яких 7 827,53 грн. заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту та 8 887,27 грн. непогашеного боргу за нарахованими відсотками. Попри визнання боргу на зазначену суму відповідач зазначає про необґрунтованість позову. Додатково стверджує, що надані позивачем докази не відповідають законодавству України про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а в матеріалах справи немає розрахунку заборгованості. Суми, вказані у позовній заяві, не відповідають паспорту споживчого кредиту і кредитному договору.

26.05.2025 ТзОВ «Споживчий центр» надіслано до суду відповідь на відзив, за змістом якої позивач у справі стверджує про правомірність нарахованих за умовами договору платежів. При укладенні кредитного договору відповідач одноразовим ідентифікатором (електронним підписом) підтвердив, що розуміє та зобов`язується виконувати всі умови кредитного договору, які є чинними та не визнані недійсними в судовому порядку.

16.06.2025 представником відповідача подано клопотання про здійснення судового розгляду без участі відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи між ОСОБА_1 і ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №02.06.2024-100002744 (кредитної лінії) від 02.06.2024 з використанням отриманого відповідачем у цій справі одноразового електронного ідентифікатора. Грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Вказаний кредитний договір укладено строком на 98 днів. Процентна ставка 1,5% за один день користування кредитом. Кінцева дата повернення кредиту 07.09.2024. Повернення грошових коштів з процентами відбувається згідно з графіком 7-ма черговими платежами, а саме: 15.06.2024, 29.06.2024, 13.07.2024, 27.07.2024, 10.08.2024, 24.08.2024 та 07.09.2024. Одноразова комісія за надання кредиту складає 560,00 грн. або 7% від суми кредиту. Строк сплати одноразової комісії включено до першого чергового платежу за кредитним договором, тобто 15.06.2024, проте комісія нараховується кредитором і обліковується ним саме в день видачі кредиту (п.8-9 договору).

Пунктом 13 договору передбачена неустойка: 80,00 грн., яка нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідач в особистому кабінеті на сайті ТзОВ «Споживчий центр» після ознайомлення з пропозицією (офертою) позичальника подав заявку на отримання кредиту, а згодом погодився з відповіддю (акцептом) про прийняття умов кредитного договору, тобто відбулося оформлення кредиту онлайн, що прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТзОВ «Споживчий центр» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор Е857, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов зазначеного вище кредитного договору. Послідовність дій сторін у цій справі під час укладення кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі підтверджується складеним та підписаним структурним підрозділом ТзОВ «Споживчий центр» відповідно законодавства про електронну комерцію письмовим документом (роздрукований LOG FILE).

Як передбачено ст. 598-599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.

Згідно з довідкою-розрахунком ТзОВ «Споживчий центр» сума боргу позичальника перед кредитором за кредитним договором № 02.06.2024-100002744 від 02.06.2024 становить 21 690,21 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 827,53 грн.; заборгованість за відсотками 9 862,58 грн.; заборгованість за неустойкою 4 000,00 грн. Проценти за кредитом нараховані винятково за період кредитування, тобто з 02.06.2024 до 07.09.2024.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку кредитора, відображених у роздрукованій інформації про стан розрахунків позичальника (контрагента) за період з 02.06.2024 до 21.05.2025 за умовами вищенаведеного кредитного одноразова комісія за надання кредиту сплачена в повному обсязі 15.06.2024. Окрім комісії, у вказаний день позичальником також сплачено 1 680,00 грн. процентів та 172,47 грн. у рахунок погашення боргу за основною сумою (тілом) кредиту. Жодних інших платежів позичальник відповідно до взятих на себе зобов`язань не здійснював.

Отже, відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та нарахованими відсотками. При цьому, спору між сторонами у справі щодо основної суми боргу (за тілом кредиту) немає.

Водночас, суд вказував раніше, що за твердженням відповідача упродовж всього терміну дії кредитного договору позичальник мав сплатити на користь кредитодавця 8 887,27 грн. процентів, хоча ТзОВ «Споживчий центр» нараховано як борг дещо більшу суму 9 862,58 грн.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами у цій справі кредитного договору за користування кредитом в межах 98 днів з дати його надання позичальнику встановлена фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1,5% за один день користування кредитом, за якою кредитодавцем нараховані проценти у межах строку кредитування. Водночас, згадана у відзиві на позовну заяву загальна сума процентів в розмірі 8887,27 грн. стосується передбаченої умовами договору розрахункової величини денної процентної ставки на рівні 1,13%.

Відповідно до підпункту 1-2 ст.1 Закону про споживче кредитування денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти та користування кредитом, комісії та інші обов`язкову платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця (п.4 цієї ж статті Закону).

Відповідно до приписів ч.5 ст.8 Закону про споживче кредитування максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої за формулою, яка викладена у ч.4 цієї статті, не повинен перевищувати 1%.

Проте з 23.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ, яким Розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування доповнено п.17 такого змісту: «Тимчасово протягом перших 120 днів з дня набрання чинності відповідним Законом максимальний розмір денної процентної ставки може становити 2,5%, а протягом наступних 120 днів 1,5%.»

Перший з вказаних вище термінів закінчився 20.04.2024, наступний 18.08.2024. Цим вимогам законодавства укладений між ОСОБА_1 і ТзОВ «Споживчий центр» кредитний договір від 02.06.2024 № 02.06.2024-100002744 в частині встановленого розміру денної процентної ставки відповідає повністю.

У Графіку платежів (п.9 договору) сукупно загальна сума процентів та одноразової комісії за весь період кредитування якраз складає 8887,27 грн.

Водночас, у кредитному договорі між сторонами чітко визначена фіксована незмінна процентна ставка за користування коштами 1,5% на день.

У подібних діях ТзОВ «Споживчий центр» суд вбачає ознаки можливого надання ОСОБА_1 частково суперечливої інформації, внаслідок чого споживач міг укласти договір з умовою повернення кредитодавцю в межах строку кредитування процентів, обчислених за ставкою 1,13% за один день користування грошовими коштами, та міг розраховувати, що його витрати за кредитним договором, пов`язані зі сплатою процентів і одноразової комісії, не перевищать 8 887,27 грн.

Але на переконання суду, позивач зобов`язаний був проявити розумну обачність перед ознайомленням і підписанням одноразовим ідентифікатором запропонованого кредитного договору та з`ясувати, чи не доведеться йому повертати отримані кредитні кошти зі сплатою процентів, обчислених за ставкою 1,5% на день.

У цій справі встановлені судом обставини не свідчать, що кредитодавцем не виконано вимоги Закону про споживче кредитування в частині безоплатного попереднього надання споживачу необхідної інформації до укладення кредитного договору. Споживач не був обмежений в часі для ознайомлення з отриманою інформацією та офертою кредитодавця, зміст яких відповідав Закону про споживче кредитування.

Крім того, споживач у визначений ч.12 ст.9 Закону про споживче кредитування 14-денний строк з дати укладення кредитного договору не звернувся до кредитодавця з письмовим повідомленням про необхідність приведення договору відповідно до наданої йому попередньо інформації про умови кредитування.

Відповідачем не доведено, яким чином ТзОВ «Споживчий центр» обмежено права споживача ОСОБА_1 за відповідним договором порівняно з правами, які встановлені у Законі про споживче кредитування, та які з цих прав конкретно обмежені. При цьому, встановлена у договорі процентна ставка 1,5% на один день не перевищує граничний її розмір, передбачений законом. Копію паспорта споживчого кредиту відповідач також не надав, голослівно посилаючись на невідповідність сум боргу за нарахованими процентами змісту цього паспорта.

Відповідач не обґрунтував та не надав зрозумілих для суду пояснень, чому визнається борг в частині несплачених процентів у сумі 8 887,27 грн., якщо ним сплачено 1 680,00 грн. процентів, що відображається за кредитом рахунка ТзОВ «Споживчий центр» за 15.06.2024.

Крім того, відповідач у справі стверджує про незаконне нарахування йому кредитодавцем ТзОВ «Споживчий центр» неустойки за несвоєчасну сплату передбачених кредитним договором платежів.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемність) або він не визнаний судом недійсним.

Дійсно, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Відповідним законом також доповнено «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування п.6-1: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».

Насамперед необхідно вказати, що зазначений вище пункт Закону про споживче кредитування виключено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.

Натомість внесення змін чи виключення п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України не відбулося, тому в цій справі суд повинен дати мотивовану оцінку запереченням відповідача щодо правомірності нарахування йому ТзОВ «Споживчий центр» неустойки згідно з умовами кредитного договору між сторонами від 02.06.2024 № 02.06-2024-100002744, адже будь-яка сума неустойки за договорами про споживчий кредит починаючи з 24.02.2022 і впродовж усього терміну дії воєнного стану, який досі триває, що є загальновідомою обставиною, яка не потребує окремого доказування, підлягає обов`язковому списанню кредитодавцем навіть за відсутності з даного приводу заяви позичальника.

Суд раніше вказував у цьому рішенні, що передбачений договором платіж як неустойка встановлений: у фіксованій сумі 80,00 грн.; нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання; нарахування відповідного платежу проводиться незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до приписів ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою, порукою, гарантією, завдатком, заставою, при триманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ст.549 ЦК України).

Відтак, неустойка (як родове поняття) може передбачатися законом чи договором у цивільних правовідносинах лише у вигляді штрафу або пені. І штраф, і пеня можуть нараховуватися винятково у відсотках від суми невиконаного, несвоєчасно виконаного чи простроченого зобов`язання. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання не може встановлюватися у фіксованій сумі за жодних обставин. Нарахування неустойки незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання є неможливим.

Передбачена кредитним договором між сторонами в цій справі неустойка не відповідає жодному з наведених вище критеріїв та не може за своєю правовою природою вважатися неустойкою. Однак ніщо не перешкоджає суду платіж, який явно помилково названий кредитодавцем неустойкою в тексті договору, вважати окремим видом забезпечення виконання зобов`язання, про який сторони дійшли згоди. Знову ж таки, враховуючи закріплений у ст.204 ЦК України принцип правомірності кожного (за винятком нікчемного) правочину, суд не вправі з власної ініціативи поставити під сумнів законність відповідного виду забезпечення виконання зобов`язання. Зустрічних вимог до суду про недійсність оспорюваних умов кредитного договору, які передбачають сплату позичальником ОСОБА_1 у фіксованій сумі (80,00 грн.) грошових коштів за кожен день у разі невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання відповідач у справі не заявив.

При цьому, в п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України без сумнівів йде мова про обов`язок кредитодавця (позикодавця) списати боржнику нараховану з 24.02.2022 та під час дії воєнного стану в України неустойку у вигляді штрафу чи пені, які передбачені укладеними договорами кредиту (позики) та відповідають вимогам ст.549 ЦК України.

Суд також звертає увагу позивача, що починаючи з 16.06.2024 та упродовж решти строку користування кредитом, ТзОВ «Споживчий центр» нараховано та заявлено до стягнення з відповідача ОСОБА_1 лише 4 000,00 грн. передбаченої умовами договору неустойки, хоча така сума може бути значно більшою, адже договором не обмежується право кредитодавця нараховувати неустойку й після закінчення строку кредитування за наявності прострочення зі сторони позичальника (лише за прострочених 82 календарних днів у межах строку кредитування з 16.06.2024 до 07.09.2024 розмір неустойки складає 6 560,00 грн.).

Мотиви визначення позивачем до стягнення лише частини неустойки для суду залишаються невідомими, проте це не впливає на суть вирішення цього спору.

Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «Споживчий центр» необхідно задовольнити повністю, поклавши на відповідача згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України також витрати іншої сторони на сплату судового збору.

Керуючись ст.263-265,268 ЦПК України,-

ухвалив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 133А, , МФО 305299, р/рUA6200756, заборгованість за кредитним договором № 02.06.2024-100002744 від 02.06.2024 у розмірі 21690,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Споживчий центр» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цього судового рішення складено та підписано 23.06.2025.

Суддя