Справа № 347/2893/24
Провадження № 22-ц/4808/842/25
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду, ухвалене головуючою суддею Крилюк М.І. 11 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №246160058 від 20.01.2022 у загальному розмірі 29 689,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №246160058 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Таким чином, відповідач отримав кредит на суму 16 800,00 грн шляхом перерахування коштів на його банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-1475.

28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. В подальшому строк дії цього договору було продовжено додатковими угодами до 31.12.2024.

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 30/1023-01 передало право вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

В подальшому, 28.10.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 28/10/24/У.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29689,00 грн., (Додаток № 20). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024.

Представник позивача зазначив, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. З цих підстав просив позов задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Косівського районного суду від 11 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 246160058 від 20.01.2022 у розмірі 29 689,00 грн, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, неналежну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вважає недоведеним позивачем факту відступлення права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» та відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до «ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та зрештою до позивача. Вказує, що безпосередньо Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022, з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором позивачем не надано. Не надано також доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги. Апелянт зазначає, що договір факторингу укладено 28.11.2018, тоді як кредитний договір був укладений 20.01.2022, тобто після відступлення прав вимоги.

Крім того скаржник заперечує укладення ОСОБА_1 кредитного договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, яка не підтверджена первинними документами. Також не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти договір.

Відповідач ставить під сумнів паперові копії документів, оскільки позивач не зазначив про наявність їх оригіналів та не надав їх суду. Крім того, вважає, що позивачем не доведений розмір заборгованості за кредитним договором через ненадання ним первинних бухгалтерських документів. Зауважує, що договором обумовлено сукупну вартість кредиту в розмірі 17 656,80 грн, проценти за користування кредитом 0,17 % від суми кредиту за добу та термін повернення до 19.02.2022. Тому право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося за спливом строку дії договору 19.02.2022. Таким чином розмір відсотків мав становити 856,80 грн. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору.

Просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати на оплату послуг за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 6 000 грн та в апеляційному суді в розмірі 4 000 грн, а також 3633,60 грн судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд вважав, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Зважаючи на те, що відповідачем умови договору не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, а тому місцевий суд дійшов висновку про задоволення позову.

З цим висновком колегія суддів погоджується, зважаючи на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 246160058 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 16 800 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 20.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів ОСОБА_1 згідно договору № 246160058 від 20.01.2022 (т.1 а.с. 63).

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

З врахуванням положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Таким чином, кредитний договір від 20.01.2022 року укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до умов п. 5.4. договору та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (т.1 а.с. 28).

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача.

На підтвердження переходу права вимоги за вказаним кредитним договором позивач посилається на те, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», первісним кредитором, та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 893644720 від 25.05.2021 (т.1 а.с. 75-81).

28.11.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якою сторони погодили внести зміни до п. 8.2., а саме: строк дії Договору встановлено до 31 грудня 2020 року (т.1 а.с. 86).

31.12.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якою сторони виклали Договір Факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, зокрема згідно з п.4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. У п. 8.1 договору вказано про те, що договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками. п.8.2 договору викладено в редакції: «Строк дії цього договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь - якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором»; з моменту переходу прав вимоги від клієнта до фактора згідно відповідного Реєстру прав вимоги, підписаного сторонами за умовами цього договору, фактор набуває статусу володільця бази персональних даних Боржників, прав вимоги до яких відступаються згідно з цим договором. (т.1 а.с. 87-93).

Відповідно до додаткової угоди №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2021 укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2022 року включно (т. 1 а.с. 97).

Згідно з додатковою угодою № 31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2022, укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2023 року включно (т.1 а.с. 98).

Відповідно до додаткової угоди №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2023, укладеної між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2024 року включно (т.1 а.с. 99).

30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором із ОСОБА_1 (т.1 а.с. 103-108).

28 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 28/10/24-У, за умовами якого ТОВ ««Юніт Капітал» зобов`язується передати в розпорядження ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому для третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

У п.1.2 вказаного договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (т.1 а.с. 116-122).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступила на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 за договором № 246160058 від 20.01.2022 в розмірі 29 689 грн з яких 16 800 грн заборгованість по основному боргу та 12 889 грн заборгованість по відсотках (т.1 а.с. 125-128).

Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 246160058 від 20.01.2022, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Посилання апеляційної скарги на те, що перехід права вимоги за договором факторингу не відбувся, оскільки він укладений раніше кредитного договору, колегія відхиляє, оскільки договором №28/1118-01 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

Вказане також підтверджується витягами з відповідних реєстрів боржників.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно положень ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання.

Надані позивачем наведені вище докази, як кожен окремо так і їх сукупність належним чином підтверджують заявлені у позові обставини справи, а саме, що ОСОБА_1 дійсно отримав кредит у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та в подальшому перехід прав за кредитним договором вимог до нових кредиторів: спочатку до ТОВ «Таліон Плюс», пізніше до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а в подальшому до позивача ТОВ «Юніт Капітал».

Враховуючи, викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 20.01.2022.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, у п.1.1. Договору кредитної лінії № 246160058 сторони погодили, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 16 800 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Пунктом.1.7 встановлено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (Дисконтний період).

У п.1.8. Договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, необмежена.

Відповідно до п.1.9. Договору за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом в наступному порядку:

пп. 1.9.1. виключно на період строку, визначено в п.1.7. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 62,05 процентів річних, що становить 0,17 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;

пп.1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 618,34 процентів річних, що становить 11,69 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним;

пп.1.9.3. у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовується з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

За п.1.12. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: пп.1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; пп.1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Згідно з п.1.11. Договору основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п.1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати, визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору.

Згідно з п. 4.6. Договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до п.2.2.2.1. Договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок Кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки, передбачені Договором.

Як зазначено у п. 5.3 Договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, строк, на який надається кредит (строк виконання позичальником зобов`язань), закінчується через 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Кредитний договір укладено 20 січня 2022 року, дисконтний період закінчується 19 лютого 2022 року, строк дії кредитного договору спливає 19 травня 2022 року.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням. Стороною відповідача не надано належних доказів не надходження кредитних коштів на свій рахунок та доказів на спростування обставин, на які посилається позивач у позовній заяві.

Суму заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростовано, так само не спростовано розрахунок заборгованості, який надано позивачем. Заборгованість розрахована відповідно до умов та строку договору.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 11 квітня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складений 10 червня 2025 року.