Справа № 462/2208/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерував до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 06.01.2023-100000572 від 06.01.2023 року в розмірі 10600 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.01.2023 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір (оферти) № 06.01.2023-100000572, який був підписаний електронним підписом позичальника, згідно з яким товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ» та ставкою «Стандарт» у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ», строком на 42 дні. За заявою відповідача про перекредитування/зарахування, на підставі ст.601 ЦК України суми кредиту у розмірі 5000 грн. 00 коп. укладено кредитний договір №16.02.2023-010000096 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 5000 грн. за кредитним договором 06.01.2023-100000572 від 06.01.2023 року за умовою «Эконом». Дана заява є частиною кредитного договору 16.02.2023-010000096. Відповідно до Договору від 06.01.2023 та квитанції про перерахунок коштів позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. строком на 42 дні. Проте, у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 30.03.2023 року у позичальника утворилась загальна сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 10600 грн., з яких: з яких: 5000 грн. сума тіла кредиту; 5600 грн. заборгованість за процентами. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

24.04.2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.01.2023 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений електронний кредитний договір № 06.01.2023-100000572, шляхом підписання Заявки, яка була підписана електронним підписом позичальника, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою «Економ» у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ» та ставкою «Стандарт» у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ», строком на 42 дні /а.с.11-16/.

Згідно з п. 4 Заявки (електронного кредитного договору) дата повернення кредиту 16.02.2023 року.

Згідно з пунктами 5,6,7 Заявки, первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання (первинний період). Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Продовження строку, на який надається кредит, не передбачене.

Підписавши вказану Заявку одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.uia/laq/, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору.

ТзОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , перерахувавши йому 5000,00 грн. кредитних коштів на банківську картку, яку останній вказав у заявці. Факт отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджується квитанцією № від 06.01.2023 року /а.с.25/.

За заявою відповідача про перекредитування/зарахування, на підставі ст.601 ЦК України суми кредиту у розмірі 5000 грн. 00 коп. укладено кредитний договір №16.02.2023-010000096 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 5000 грн. за кредитним договором №06.01.2023-100000572 від 06.01.2023 року за умовою «Эконом». Дана заява є частиною кредитного договору №16.02.2023-010000096 /а.с.19-24/.

Як убачається з довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №16.02.2023-010000096 від 16.02.2023 року, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує. В зв`язку із чим станом на 30.03.2023 року заборгованість відповідача складає 10600 грн., з яких: з яких: 5000 грн. сума тіла кредиту; 5600 грн. заборгованість за процентами /а.с.28/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказаний розрахунок суми боргу, а відтак, суд, перевіривши зазначений розрахунок, знаходить його підставним.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. та процентами в розмірі 5600 грн. підлягає стягненню з відповідача у повному об`ємі.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТзОВ «Споживчий центр» сплачено 2422,40 грн. судового збору /а.с.31/.

Беручи до уваги, що позов задоволено, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2422,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 16.02.2023-010000096 від 16.02.2023 року в розмірі 10600 (десять тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.