Провадження №2/522/1471/25
УХВАЛА

16 червня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Донцова Д.Ю. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2023 р. провадження у справі закрито.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.03.2024 р. ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 08.09.2023 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2024 р. (головуюча суддя ОСОБА_2.) прийнято справу до провадження.

23.01.2025 р. на підставі Розпорядження в.о. керівника апарату суду №220/25 від 23.01.2025 р. призначено здійснити повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла до провадження судді Донцова Д.Ю.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2025 р. прийнято до розгляду цивільну справу та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

12.06.2025 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій заявник просить відвести суддю Донцова Д.Ю., від подальшої участі у вказаній справі, оскільки позивач незгоден з ухваленим рішенням судді Донцова Д.Ю. в іншому провадженні, яке було скасовано судом апеляційної інстанції. Заяву про відвід отримано суддею 16.06.2025 року.

Суд, дослідивши заяву приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п. 3 ст. 46 ЦПК).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

По справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі зазначеного вище, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, у справі «Хаушильд проти Данії» зазначено, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

Дослідивши викладені в заяві підстави для відводу головуючого судді, суд вбачає, що останні не знайшли свого підтвердження, фактично заява не містить обґрунтування щодо необхідності відвести суддю та заява не містить підстав для відводу судді визначених ст. 26 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Отже, передбачених ст. 36 ЦПК України підстав для задоволення відводу, заявленого головуючому судді, не встановлено, тому суд визнає заяву про відвід необґрунтованою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 35-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Донцова Д.Ю. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди - вважати необґрунтованою та передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Донцов Д.Ю.