Справа № 541/938/24
Номер провадження 2/541/52/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: Громадська організація «Гаражний колектив «Мотор» в особі голови Калішенко Тетяни Олексіївни, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Жага Е.Г., звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області, третя особа: Громадська організація «Гаражний колектив «Мотор» в особі голови Калішенко Тетяни Олексіївни, про визнання права власності на гараж. 15.09.1993 ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку для будівництва автогаража розміром 6,0х3,80 м в колективі «Мотор» по вул. Шляхова, м. Миргород, Полтавська область, на підставі рішення виконавчого комітету народних депутатів Миргородської міської ради Полтавської області про будівництво автогаражів №257 від 15.09.1993. 11 липня 2001 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 вказаний недобудований гараж. Даний факт підтверджується копією витягу з рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області про будівництво і продаж автогаражів №515 від 11.07.2001. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався та угода про укладення договору не реєструвалася, оскільки гараж був недобудований та не введений в експлуатацію, а тому відсутні документи на нього. При проведенні технічної інвентаризації гаража, належного позивачу, самочинного будівництва не виявлено, оскільки гараж був узаконений колишнім його володільцем ОСОБА_2 та побудований на відведеній земельній ділянці для будівництва автогаража. Позивач стверджує, що даний гараж не є самочинним будівництвом, тому і не потребує введення в експлуатацію. З моменту придбання та по теперішній час ОСОБА_1 користується вказаним гаражем, проводить ремонті роботи, сплачує належні платежі, але право власності на ім`я позивача не оформлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та залучено співвідповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що 11 липня 2001 року позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 недобудований гараж № НОМЕР_1 в гаражному колективі «Мотор» по вул. Шляхова, м. Миргород, Полтавська область, що підтверджується витягом з рішення виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №515 від 11.07.2001. 17 червня 2024 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_4 було видано рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73672130, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій права власності на гараж № НОМЕР_1 в гаражному колективі «Мотор» по вул. Шляхова, м. Миргород, Полтавська область у зв`язку з тим, що під час проведення робочих перевірок встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно па даний гараж зареєстроване право власності за іншою особою.

Просить суд вважати договір купівлі-продажу укладеним 11 липня 2001 року між ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на гараж № НОМЕР_1 в гаражному колективі «Мотор» по вул. Шляхова, м. Миргород, Полтавська область, визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 в гаражному колективі «Moтop» по АДРЕСА_1 .

Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Позивач стверджує, що гараж був узаконений колишнім володільцем ОСОБА_2 , проте жодного документального підтвердження факту узаконення збудованого гаража не надано, в долучених до позову доказах відсутні правовстановлюючі документи на гараж, про що сам же позивач підтверджує в позовній заяві. Також твердження, що гараж відповідає будівельним нормам та не потребує введення в експлуатацію не відповідає дійсності. Долучені як докази довідка за вих. №268-Т від 28.02.2024 та копія технічного паспорту з реєстраційним номером НОМЕР_4 :2429-7837-6954-8588 також не підтверджують це твердження. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вказаного гаража інформація відсутня. Позивач не надав доказів, що його права якимось чином порушуються, обмежуються або не визнаються. Також звернули увагу суду на наявність доказів звернення до відповідних органів державного архітектурно-будівельного контролю для прийняття об`єкта в експлуатацію. У разі якщо особа не зверталась з питання про прийняття об`єкта в експлуатацію або їй відмовлено, висновок суду про визнання права на прийняття об`єкта в експлуатацію буде передчасним.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов просив задовольнити.

Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області Степура О.С. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, при розгляді справи просила врахувати їх позицію, викладену у відзиві на позов.

Відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась в судове засідання, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, додатково повідомила, що вона дійсно продала позивачу недобудований гараж № НОМЕР_1 в гаражному колективі «Мотор».

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, письмових пояснень щодо позовних вимог не надавав.

Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Миргородської міської Ради народних депутатів № 257 від 15.09.1993 ОСОБА_5 виділено земельну ділянку для будівництва авто гаража, розміром 6,0х3,80м в колективі «Мотор» по вул. Шляховиків (а.с. 14).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Миргородської міської ради №43 від 05.02.2024 станом на 31.12.2012 року право власності на гараж № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Шляхова, гаражний колектив «Мотор», не зареєстровано (а.с. 15).

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Яковенко С. своїм рішенням №73672130 від 17.06.2024 відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою від 13.06.2024 за реєстраційним номером 61507657, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: під час проведення робочих перевірок встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на гараж за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вулиця Шляхова, гаражний колектив «Мотор», гараж № НОМЕР_1 , зареєстроване право власності за іншою особою. Також, заявником не надано документів, що підтверджують введення в експлуатацію гаража відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с. 65).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умовах договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Згідно статті 220 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий правочин є нікчемний. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (ст. 5 ЦК України).

Враховуючи, що державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про відмову позивачу в проведенні реєстраційних дій на спірний гараж, оскільки під час проведення робочих перевірок було встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на гараж за адресою: м.Миргород, вул. Шляхова, гаражний колектив "Мотор" гараж № НОМЕР_1 вже зареєстроване право власності за іншою особою (а.с.65), при цьому суду будь-яких доказів щодо конкретної особи власника на спірний гараж не надано та клопотання про витребування таких відомостей не заявлялось, ані позивач, ані його представник у судове засідання неодноразово не з`являються, тому суд вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані.

За таких обставин суд приходить до висновку, що визначені законом підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі та керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 328 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа: Громадська організація «Гаражний колектив «Мотор» в особі голови Калішенко Тетяни Олексіївни, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності на гараж - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Дністрян