Справа № 307/1542/25
Провадження № 2/307/510/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бряник М.М.,

секретар судового засідання Скирчук В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою АТ «Укрсиббанк», в інтересах якого діє представник адвокат Останкова Валентина Олександрівна до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

АТ «Укрсиббанк», в інтересах якого діє представник адвокат Останкова Валентина Олександрівна, звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №374/06/06-Р від 30.01.2006 року (в системі обліку Банку №0). Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 000,00 дол. США, а відповідач ОСОБА_1 зобов?язалася щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше строку встановленого кредитним договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору).

Представник позивача вказує, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника з ОСОБА_3 укладено договір поруки №374/06/06-Р від 30.01.2006 року.

Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов?язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення у повному розмірі кредиту, сплати процентів, пені, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов?язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов?язань згідно договору поруки.

В зв?язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов?язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, виникла прострочена заборгованість за вказаним договором. З приводу цієї заборгованості АТ «УкрСиббанк» зверталися до суду з позовом про стягнення з відповідачів цієї заборгованості.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області, ухваленим 08.04.2015 року у цивільній справі №307/4442/14-ц, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 657 доларів США 11 центів, що за курсом НБУ становить 115 975 грн. 10 коп. заборгованості за кредитом, 3 107 грн. 08 коп. пені, всього на загальну суму 119 082 грн. 18 коп. заборгованість за кредитним договором №374/06/06-Р від 30.01.2006 року, та судові витрати в сумі 1 190 грн. 82 коп. Рішення суду набрало законної сили 03.08.2015 року.

Позивач стверджує, що виконання рішення суду тривало довгий час та було виконано у повному обсязі лише у лютому 2025 року, а тому посилаючись на положення ст. 625 ЦК України просить стягнути солідарно з відповідачів 3 % річних за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року:

- від простроченої суми боргу за кредитом та процентами від суми 7657,11 доларів США, що стягнуті за рішенням суду у розмірі 1 125,91 дол. США,

- від простроченої суми боргу за пенею від суми 3 107,08 грн., що стягнуті за рішенням суду у розмірі 456,87 грн.

Також просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а саме з кожного по 1 514,00 грн., та фактично понесені судові витрати.

Представник позивача вказує, що згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України «У період дії з Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтою 625 цього Кодексу, також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена. відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому позивачем заявлено вимогу в межах періоду до 23.02.2022.

Мотивуючи дотримання строків позовної давності, представник позивача посилається на положення п.12 та п.19 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно яких строк позовної давності продовжується на період дії карантину та зупиняється на строк дії воєнного стану в Україні.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання в якому просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та посить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 будучи відповідно до положень п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами за №№111, 375, в судове засідання, не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подавала.

Представник відповідачки, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи, відповідно до положень ч. 10 ст. 187 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подавала.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №374/06/06-Р від 30.01.2006 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 12000 доларів США, строком до 30.01.2021 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 17-21).

16 жовтня 2006 року та 26 березня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №0 від 16.10.2006 року до договору про надання споживчого кредиту №374/06/06-Р від 30.01.2006 року та додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту№0 від 16.10.2006 року (а.с.21-22).

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором було укладено договір поруки №374/06/06-Р від 30 січня 2006 року з відповідачкою ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» звертався до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 08 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 03.08.2015 року, у цивільній справі №307/4442/14-ц, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 7657 (сім тисяч шістсот п?ятдесят сім) доларів США 11 центів, що за курсом НБУ становить 115975 (сто п?ятнадцять тисяч дев?ятсот сімдесят п?ять) гривень 10 копійок заборгованості за кредитом та 3107 (три тисячі сто сім) гривень 8 копійок пені, всього на загальну суму 119082 (сто дев?ятнадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 18 копійок заборгованості за кредитним договором №374/06/06-Р від 30 січня 2006 року та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1190 гривень 82 копійок сплаченого судового збору (а.с.26-27).

З мотивувальної частини вказаного рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 8.04.2015 також вбачається, що борг відповідачів за кредитним договором станом на 20.11.2024 року становив:

- 6972,50 дол.США. по тілу кредиту,

- 684,61 дол. США по відсотках,

- 2375,69 грн. пені по простроченому тілу кредиту;

- 731,39грн. пені по прострочених відсотках.

При цьому згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 сформованої станом на 17.04.2025 року вбачається, що вказана сума заборгованості по тілу кридиту у розмірі 6972,50 дол. США, яка встановлена судовим рішенням, продовжується зберігатися аж до 2.02.2021 року. Перший платіж на погашення цієї заборгованості здійснено 13.02.2023 та подальше погашення відбувається до 28.02.2025 року - коли заборгованість погашена повністю. (а.с.30-43). Відтак заявлений позивачем період нарахування 3 % річних з 2.04.2017 по 23.02.2022 вкладається в період прострочення погашення заборгованості, згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 8.04.2015 року.

Відтак в силу положень ст. 625 ЦК України, боржники прострочили виконання грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язані сплатити заявлені до стягнення з них три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення.

Визначаючи період простроченої заборгованості, в межах позовної давності, суд знаходить обгрунтованими доводи позивача викладені в позовній заяві щодо цього.

Так, мотивуючи дотримання строків позовної давності, представник позивача посилається на положення п.12 та п.19 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно яких строк позовної давності продовжується на період дії карантину та зупиняється на строк дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до п. 12 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. (Розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020). 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022; в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023).

За наслідками розгляду справи №910/18489/20 Велика Палата Верховного Суду у п. 100 постанови від 06.09.2023 зробила висновок, що саме з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", а тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов?язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим законом (п. 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №167/1058/20).

Строк дії карантину, що був введений у 2020 році, неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та діяв до 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року, та був відмінений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Правові позиції щодо застосування пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладені у постановах Верховного Суду, а саме: від, 11.02.2020 у справі № 916/612/19; від 25.08.2021 справі №914/1560/20; від 22.09.2022 у справі № 920/724/21; від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21; від 20.04.2023 у справі № 728/1765/21 та ін.

В той же час з 24.02.2022 року до цього часу в Україні діє воєнний стан, що був введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на момент подання позову. Так, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 13 травня 2024 року, Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Закон, № 3684, воєнний стан в Україні продовжено із 05:30 14 травня 2024 року строком на 90 діб, до 05:25 12 серпня 2024 року. 3 12.08.2024 року воєнний стан також був продовжений на 90 діб та з 12.11.2024 року знов продовжений.

Таким чином, з урахуванням положень п.п. 12, 18, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги банку щодо стягнення 3% річних за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року заявлені в межах строку позовної давності.

Згідно проведеного позивачем розрахунку 3% річних від суми 7 657,11 дол. США за період з 02.04.2017 по 23.02.2022, що підлягають стягненню за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2015 року у справі №307/4442/14-ц заборгованість за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 за 1789 днів складає 1 125,91 USD та пені у розмірі 456, 87 гривень (а.с.28-29).

Відповідний математичний розрахунок за вказаний період підтверджує часткову вірність розміру заявлених позовних вимог позивачем.

Так, період з 02.04.2017 по 23.02.2022 становить 1789 днів, що складає 4,9 років (1789/365= 4,9)

7657,11 дол. США х 3% х 4,9 років =1125,6 дол. США;

3107,08 грн. х 3% х 4,9 роки = 456,74 грн.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області 08 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 03.08.2015 року, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Згідно вимог статті 598 ч. 1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК України); зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ст. 601 ЦК України); за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України); внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України); поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України); неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України); смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК України); смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК України); ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 609 ЦК України).

Вказаний перелік підстав для припинення зобов`язання є вичерпним і до нього не відноситься такої підстави, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За положеннями статей 553, 554 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, відповідно положень ст. 625 ЦК України, у даній справі поручитель також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до долученої позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитним договором, курс одного доллара США відносно гривні станом на 17.04.2025 року становить 41,215200000 грн. (а.с.43).

Таким чином судом встановлено, що за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року, у відповідача виникла заборгованість зі сплати 3% річних, у розмірі 1 125,60 доларів США, що еквівалентно 46 391,83 грн. (за наступним розрахунком 1 125,60 дол. США х 41,215200000 = 46 391,83 грн.) та 456,87 грн., в загальному 46848,7 грн.

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, відтак порушені права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаної заборгованості за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 року в розмірі 46848,7 грн.

У зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 3028, 00 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору.

На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Позов АТ «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість у вигляді трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, за кредитним довоговором №374/06/06-Р від 30.01.2006 року за період з 02.04.2017 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 1 125,60 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 21.04.2025 становить 46 391,83 грн. (сорок шість тисяч триста дев`яносто один гривень, вісімдесят три копійки) та 456,87 грн. (чотириста п`ятдесят шість гривень, вісімдесят сім копійок).

В решті вимог позовної заяви відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Урсиббанк» 3 028,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ - 09807750.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Головуючий М.М. Бряник