Справа № 2-2177/05
Провадження № 4-с/209/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

в складі: головуючого судді Корнєєвої І.В.

за участі секретаря Циганок А.С.

заявника ОСОБА_1

представника заявника Зубчук О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про скасування рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття виконання та зобов`язання відділу державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження за виконавчим листом,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Зубчук О.Р. звернулась до суду із вищевказаною скаргою, в якій просила суд:

- скасувати рішення старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Євгенія ЧУВИЛА про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 07.04.2025 та визнати такі дії неправомірними;

- зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом (дублікатом) № 2-2177/2005 від 09.08.2005 щодо стягнення заборгованості за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. по справі №2-2177, яким було присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00 грн щомісячно, починаючи з 05.07.2005 і до повноліття.

Скаргу обґрунтовано тим, рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. по справі №2-2177 було присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.07.2005 і до повноліття. Виконавчий лист був поданий на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На даний час виконавче провадження за № АСВП: 52862640 є завершеним у зв`язку з набуттям повноліття ОСОБА_4 . Державним виконавцем було складено Розрахунок заборгованості по аліментах станом на повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 58586,23 грн. Проте, даний борг по сьогоднішній день не сплачений Відповідачем. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. 13 лютого 2025 року суддею Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області була постановлена Ухвала про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-2177/2005 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 03.04.2025 була подана заява до ДВС з наступною прохальною частиною:

1. Відкрити виконавче провадження за виконавчим листом (дублікатом) № 2- 2177/2005 від 09.08.2005 щодо стягнення заборгованості за Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. по справі №2-2177, яким було присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00 грн щомісячно, починаючи з 05.07.2005 і до повноліття.

2. Здійснити розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до вимог чинного законодавства на момент відкриття виконавчого провадження.

Проте, 07.04.2025 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євгенієм ЧУВИЛО розглянуто заява щодо примусового виконання та прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що У виконавчому документі закінчився строк стягнення аліментів. Дане повідомлення ОСОБА_1 отримала 21.05.2025, про що свідчить запис на супровідному листі, вчинений державним виконавцем. Проте, таке повернення є незаконним та таким, що порушує п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки провадження не підлягає закінченню із-за наявної заборгованості із стягнення відповідних платежів, що підтверджується розрахунком виконавця.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2025 року вказана скарга передана для розгляду судді Корнєєвій І.В.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року скаргу прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника Зубчук О.Р.з`явилися, вимоги скарги підтримали , просили скаргу задовольнити.

В матеріалах справи міститься клопотання начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Кривенького Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса)в судове засідання не з`явився, до відеоконференції не приєднався , про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення, клопотань та заяв про перенесення розгляду справи не подавав.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення, клопотань та заяв про перенесення розгляду справи не подавав.

Заслухавши пояснення заявника та представника заявника , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч.1ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.448ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.08.2005 року, було присуджено стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпродзержинська, проживаючого АДРЕСА_1 аліментів в розмірі 200 грн.,и на користь на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття дитини, починаючи з 05 липня 2005 року.

Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили 09 серпня 2005 року.

Виконавчий лист був поданий на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). На даний час виконавче провадження за № АСВП: 52862640 є завершеним у зв`язку з набуттям повноліття ОСОБА_4 . Державним виконавцем було складено Розрахунок заборгованості по аліментах станом на повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 58586,23 грн. Проте, даний борг по сьогоднішній день не сплачений Відповідачем.

13 лютого 2025 року суддею Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області була постановлена ухвала про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №2-2177/2005 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

03.04.2025 року заявником була подана заява до ДВС з наступною прохальною частиною:

1. Відкрити виконавче провадження за виконавчим листом (дублікатом) № 2- 2177/2005 від 09.08.2005 щодо стягнення заборгованості за Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. по справі №2-2177, яким було присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00 грн щомісячно, починаючи з 05.07.2005 і до повноліття.

2. Здійснити розрахунок заборгованості по аліментам відповідно до вимог чинного законодавства на момент відкриття виконавчого провадження.

Проте, 07.04.2025 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євгенієм ЧУВИЛО розглянута заява щодо примусового виконання та прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що У виконавчому документі закінчився строк стягнення аліментів. Повідомлення №49912 від 07.04.2025 року, ОСОБА_1 отримала 21.05.2025, про що свідчить запис на супровідному листі, вчинений державним виконавцем.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2021 року у справі № 922/5723/14:

«Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404 передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною п`ятою статті 12 Закону № 1404 унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, наведена норма, встановлюючи з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, наводить лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи частини четвертої статті 4 Закону № 1404, а є такими, що спираються на приписи статті 37 цього Закону.

Так, частинами першою, четвертою, п`ятою статті 37 Закону № 1404, яка має назву «Повернення виконавчого документа стягувачу» унормовано таке.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Аналізуючи вищенаведену норму права колегія суддів дійшла до висновку, що: по-перше, вона встановлює випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень статті 4 Закону № 1404, стаття 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині четвертій статті 4 Закону № 1404 лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів. Таким чином, суд вважає дії державного виконавця неправомірними при поверненні виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у боржника існує заборговність у розмірі 58586,23 грн.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Євгенія Чувила - задовольнити .

Визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Євгенія Чувила, що полягають у винесенні повідомлення від 07 квітня 2025 року №49912 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання - неправомірними.

Скасувати повідомлення від 07 квітня 2025 року №49912 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Євгенієм Чувило.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом (дублікатом) №2-2177/2005 від 09.08.2005 щодо стягнення заборгованості за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. по справі №2-2177, яким було присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00 грн щомісячно, починаючи з 05.07.2005 і до повноліття.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 17 червня 2025 року.

Суддя І.В. Корнєєва