Справа № 146/182/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення коштів

представник позивача: адвокат Воловодівський І.В.

представник відповідача: адвокат Корнійчук С.А.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

08 лютого 2023 року до суду з позовною заявою, посилаючись на ст. 526 ЦПК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики в розмірі 120000,00 грн.

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала наступним.

08 жовтня 2022 року до позивача звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому 120000 гривень, за умови повернення вказаної суми до 01.12.2022 року.

Саме на цих умовах був укладений договір позики. На підтвердження отримання грошей відповідач власноруч написав позивачці розписку і отримав дану суму коштів, а саме 120000 грн.

Позивач зверталася до відповідача щодо повернення їй позичених коштів, однак відповідач позичених коштів в сумі 120000 грн. не повернув.

27 вересня 2024 року до суду з позовною заявою, посилаючись на ст. 526 ЦПК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 , про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики в розмірі 65000,00 грн.

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала наступним.

01 жовтня 2021 року до батька позивача ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_2 з проханням позичити йому 65000 гривень, за умови повернення вказаної суми до 15.08.2022 року.

Саме на цих умовах був укладений договір позики. На підтвердження отримання грошей відповідач власноруч написав батьку позивачки ОСОБА_3 розписку і отримав дану суму коштів, а саме 65000 грн.

До закінчення терміну повернення вищевказаних коштів ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3 .

Позивач зверталася до відповідача щодо повернення їй позичених коштів, однак відповідач позичених коштів в сумі 65000 грн. не повернув.

10 січня 2025 року представником відповідача у справі № 146/182/23 направлено до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив обґрунтовано наступним.

Відповідач не визнає поданий до нього позов, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідач стверджує, що ним не писалась розписка 08 жовтня 2022 і не підписувалась, коштів він не отримував від батька позивача у борг.

Вказані обставини відповідач має намір спростовувати висновком почеркознавчої експертизи, про призначення якої будемо клопотати перед судом, оскільки в предмет доказування в частині не підписання розписки та не отримання коштів у борг від батька позивача, відповідач без проведення відповідної експертизи позбавлений можливості довести свої заперечення щодо позову.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

10 січня 2025 року представником відповідача у справі № 146/1593/24 направлено до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив обґрунтований наступним.

Відповідач не визнає поданий до нього позов, вважає його необґрунтованим, та таким що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідач стверджує, що ним не писалась розписка 01 жовтня 2021 і не підписувалась, коштів він не отримував від батька позивача у борг.

Вказані обставини відповідач має намір спростовувати висновком почеркознавчої експертизи, про призначення якої будемо клопотати перед судом, оскільки в предмет доказування в частині не підписання розписки та не отримання коштів у борг від батька позивача, відповідач без проведення відповідної експертизи позбавлений можливості довести свої заперечення щодо позову.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 лютого 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі 146/182/23, перше судове засідання призначено на 17 березня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 березня 2023 року провадження у справі 146/182/23 зупинено.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 вересня 2024 року провадження у справі 146/182/23 поновлено.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі 146/1593/24, перше судове засідання призначено на 28 жовтня 2024 року.

10 січня 2025 року представником відповідача у справі № 146/182/23 направлено до суду відзив.

10 січня 2025 року представником відповідача у справі № 146/1593/24 направлено до суду відзив.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 січня 2025 року провадження у справі 146/182/23 зупинено, призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 січня 2025 року провадження у справі 146/1593/24 зупинено, призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 березня 2025 року провадження у справі 146/182/23 поновлено.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 березня 2025 року провадження у справі 146/1593/24 поновлено.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 02 квітня 2025 року провадження у справі 146/182/23 поновлено, об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, (справа № 146/1593/24, провадження № 2/146/52/25) та цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (справа № 146/182/23, провадження № 2/146/12/25), присвоївши об`єднаній справі єдиний унікальний номер справи 146/182/23.

15 квітня 2025 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судових експертиз.

28 травня 2025 року до суду були повернуті матеріали справи.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 02 червня 2025 року справу призначено до розгляду на 19 червня 2025 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Представник позивача, ОСОБА_1 , адвокат Воловодівський І.В., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. за обставин викладених у позовах та додаткових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Корнійчук С.А. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01 жовтня 2021 року ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_3 65000 грн., терміном до 15 серпня 2022 року.

Відповідно до розписки від 08 жовтня 2022 року ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 120000 грн., терміном до 01 грудня 2022 року.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує укладений між сторонами правочин щодо передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Зокрема, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи №6-79цс14, відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт утримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд констатує, що у справі за клопотанням сторони відповідача було призначено судово-почеркознавчі експертизи щодо виконавців підписів та рукописних текстів у боргових розписках.

Вказані експертизи виконані не були, з підстав ненадання стороною відповідача зразків для порівняння.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ст. 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи вказані норми права, суд дійшов висновку, що відповідач ухилився від виконання призначених у справі експертиз.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.08.2022, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськовою Н.М., ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від батька позивачки грошові кошти, а саме 65000 грн. зі строком повернення до 15 серпня 2022 року, а отже сторони дотримались письмової форми договору.

Також, відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивачки грошові кошти, а саме 120000 грн. зі строком повернення до 01 грудня 2022 року, а отже сторони дотримались письмової форми договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивач, як на підстави для задоволення позову знайшли своє підтвердження та відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу за договорами позики, яка складається з 65000 гривень основного боргу за договором позики від 01 жовтня 2021 року та 120000 гривень основного боргу за договором позики від 08 жовтня 2022 року.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачкою понесло судові витрати, що складаються з 1211,20 гривень та 1200 гривень сплаченого судового збору.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 2411,20 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.207, 545, 549, 625, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 08 жовтня 2022 року в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 01 жовтня 2021 року в розмірі 65000,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2411,20 грн. (дві тисячі чотириста одинадцять гривень) судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено: 20 червня 2025 року

Суддя: О. В. Пилипчук