провадження № 2-з/521/99/25
У Х В А Л А

21 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Роїк Д.Я.,

при секретарі Каліній П.О.

перевіривши виконання вимог ст.116-117 ЦПК України при подачі заяви ОСОБА_1 - в особі представника -адвоката Портної Уляни Олександрівни про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької Ольги Валентинівни, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності,

у с т а н о в и в:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької Ольги Валентинівни, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності.

19.05.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Портна Уляна Олександрівна надала до суду заяву про забезпечення доказів, в якій просила суд забезпечити докази у справі № 947/31450/24 шляхом огляду фотокарток , на яких зображено події за великий період часу, та які підтвердять обставини. На які посилається представник позивача в позові щодо спільного проживання однією сім`єю .

Ознайомившись з поданою заявою суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст.116, 117 ЦПК України, виходячи з такого.

Заява містить найменування «Заява про забезпечення доказів».

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та(або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Слід звернути увагу заявника, що подана до суду заява, з урахуванням приписів частини першої статті 116 ЦПК України, не містить обґрунтування того, що засіб доказування, який він просить витребувати, може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019 року (справа № 3д/9901/2/19) забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

В порушення п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України, подана заява не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів, оскільки заявником не наведено обставин на підтвердження того, що засіб доказування може бути втрачений у майбутньому чи подання його до суду стане для нього згодом неможливим чи утрудненим. Навіть припущень таких заява не містить.

Таким чином, заявником у поданій заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, а також не вказані підстави, що доведені належними доказами, припускати, що докази, які він просить забезпечити, можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що заява підлягає поверненню заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду після усунення недоліків, що слугували підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.116, 117, 258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Терлецької Ольги Валентинівни, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності-повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не вручена у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Я. Роїк