Справа № 2-2596/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Чренкової Н.П.,

секретаря - Романової К.Т.

розглянувши матеріали заяви Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-2596/11 за позовом прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Фінансового управління Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2025 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла заява Департаменту фінансів Миколаївської міської ради, в особі його директора Святелик В.Є., про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2011 року у справі №2-2596/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту фінансів Миколаївської міської ради 1176,00 грн матеріальної шкоди (витрат на лікування потерпілого від злочину), до виконання.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що на виконання вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 2-2596/11 року у справі №2-2596/11 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 1176 грн було видано відповідний виконавчий лист. Стягувачем відповідний виконавчий документ неодноразово скеровувався до органів державної виконавчої служби з метою реального виконання даного судового рішення, однак відповідне судове рішення залишається невиконаним. Згідно змісту повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 09 квітня 2025 року №45846, вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Звернення вказаного виконавчого документу до примусового виконання можливо лише після поновлення строку для його пред`явлення та єдиним можливим способом забезпечити реальне виконання судового рішення у справі №2-2596/11. При цьому, заявник вказав, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання жодним чином не порушує прав відповідача (боржника) та не покладає на нього будь-яких додаткових зобов`язань.

Крім того, заявник зазначив, що Департамент фінансів Миколаївської міської ради не належить до державних органів, а є органом місцевого самоврядування, а тому при оформленні виконавчого листа по даній справі судом помилково було зазначено строк пред`явлення рішення до виконання 1 рік. З огляду на зазначене, просили внести зміни до виконавчого листа, виданого на виконання вироку Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.06.2011 року у справі №2-2596/11, замінивши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з одного на три роки.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.04.2025 року дану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, клопотання та заяви по суті спору не надали.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювався.

Згідно частин 3,4 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 03.06.2011 року Центральним районним судом м. Миколаєва у справі №2-2596/2011р ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі Фінансового управління Миколаївської міської ради витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого від злочину у сумі 1176,00 грн.

20.10.2011 року на виконання вищевказаного заочного рішення Центральним районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист, який супровідним листом від 16.05.2012 року за вих. №36826 направлений на адресу фінансового відділу Миколаївської міської ради за адресою: м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20, для подальшого пред`явлення до виконання до Державної виконавчої служби за місцем знаходження боржника.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 27.11.2013 року в рамках виконавчого провадження №33747580, відкритого на виконання виконавчого листа №2-2596/11 від 20.11.2011 р. вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу - Державі в особі Миколаївської міської ради на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року №606-XIV зі змінами, внесеними згідно із Законом № 583-VII (583-18 ) від 19.09.2013, ВВР, 2014, N 20-21, ст.739), згідно якого у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 16.01.2014 року відкрито виконавче провадження №41510916 про примусове виконання виконавчого листа №2-2596/11 від 20.10.2011 р.

12.02.2015 року заступником начальника Центрального ВДВС ММУЮ винесено постанову ВП №41510916, якою повернуто стягувачу - Фінансовому управлінню Миколаївської міської ради виконавчий лист №2-2596/11 від 20.10.2011 р. на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року №606-XIV зі змінами, внесеними згідно із Законом 191-VIII (191-19 ) від 12.02.2015, ВВР, 2015, N 21, ст.133), згідно якого у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ від 27.03.2015 року ВП №47015332 відмовлено Департаменту фінансів Миколаївської міської ради у прийнятті до провадження виконавчого листа №2-2596/16 від 20.10.2011 р.

24.06.2015 р. старшим державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №47474990 з примусового виконання виконавчого листа №2-2596/16 від 20.10.2011 р. на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 року №606-XIV зі змінами, внесеними згідно із Законом 191-VIII (191-19 ) від 12.02.2015, ВВР, 2015, N 21, ст.133), в зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Постановою старшого державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 15.11.2017 р. ВП №48320411 повернуто стягувачу - Департаменту фінансів Миколаївської міської ради виконавчий №2-2596/16 від 20.10.2011 р. на підставі п.5 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 02.06.2016 року №1404-VIII зі змінами, внесеними із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017, ВВР, 2017, № 48, ст.436), згідно якого у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника)

09.04.2025 року Центральним ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) направлено до виконавчого комітету Миколаївської міської ради повідомлення №45846 від 09.04.2025 р. про повернення виконавчого листа №2-2596/11 від 20.10.2011 р. без прийняття до виконання.

Згідно вказаного вище повідомлення, остання дата повернення виконавчого документа стягувачу 24.06.2015 рік, є підставою у поверненні виконавчого документа у зв`язку з пропущенням строку для повторного виконання.

Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Згідно положень ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що 2013 року, 2015 року, 2017 року виконавчий лист повертався стягувачу, про що свідчать позначки на виконавчому листі та копії постанов державних виконавців про повернення виконавчого документа стягувачу. Отже, відбулося переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому з огляду на положення п.5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" стягувач мав право звернутися із виконавчим листом в межах строків, встановлених ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (три роки з моменту повернення виконавчого листа).

З огляду на те, що остання постанова про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем була винесена 15.11.2017 року, з урахуванням відсутності доказів повторного звернення заявника до державної виконавчої служби після вказаної дати, суд дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання сплив 15.11.2020 року.

Суд зауважує, що поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Саме тому стягувач має навести беззаперечні доводи на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не пов`язані з волевиявленням особи та дійсно перешкоджають вчасному пред`явленню виконавчих документів до виконання у встановлені законом строки.

Заявником не зазначені обставини для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які суд може визнати поважними, будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано.

За таких обставин, суд вважає, що заявником пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання та не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин, які б перешкоджали своєчасному його пред`явленню до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Щодо внесення змін до виконавчого листа.

Заявник звертаючись до суду з вимогою про внесення змін до виконавчого листа вказав, що при оформленні виконавчого листа судом помилково зазначено строк пред`явлення виконавчого листа один рік. За такого, з огляду на зазначене, заявник вважає, що відповідний виконавчий лист підлягає приведенню у відповідність до вимог, визначених Законом України «Про виконавче провадження» в частині зміни строку пред`явлення виконавчого листа до виконання на три роки.

Разом з тим, суд не вбачає у даному виконавчому листі описку та вважає вимогу про внесення змін до виконавчого листа такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання через органи Державної виконавчої служби, відповідно до вимог ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа по даній цивільній справі, встановлювався один рік.

Тобто, на час видачі виконавчого документу (2011 рік) строк його пред`явлення до виконання був зазначений вірно.

За такого, судом не було допущено описку чи помилково вказано неправильний строк.

Крім того, суд зазначає, що нормами ЦПК України чітко передбачений порядок вирішення питання щодо виправлення помилок у разі виявлення таких у виконавчому документі, які були допущені при його оформленні або видачі, а також визначена форма та зміст заяви, з якою заявник має право звернутись до суду у такому випадку.

При цьому, приведення у відповідність виконавчого листа, виданого судом, шляхом зміни строку його пред`явлення до виконання, який на дату його видачі був передбачений Законом, положеннями ЦПК України не передбачено.

За такого, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про внесення змін до виконавчого листа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 433, 353 ЦПК України ст. 129-1 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Департаменту фінансів Миколаївської міської ради про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-2596/11 за позовом прокурора Центрального району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Фінансового управління Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого від злочину відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Черенкова