Справа № 159/8106/24 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/696/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку

Вказує, що сторони у справі є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син навчається на денній формі навчання у Луцькому національному технічному університеті, а тому потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки він навчається та не має ніяких джерела доходів. Вона не в змозі забезпечити дитину усім необхідним для його нормального розвитку та існування. Відповідач з листопада 2024 року будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2025 року позов задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 04 грудня 2024 року і до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції, в частині стягнення аліментів, скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку щомісячно. Рішення суду, в частині розподілу судових витрат, жодною із сторін не оскаржується, а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 12 червня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, змінити.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі.

Довідкою Луцького національного технічного університету від 03.12.2024 доводиться та обставина, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 2 курсу факультету транспорту та механічної інженерії денної форми навчання за контрактом. Закінчує навчання у червні 2027 року.

Копією договору про надання освітніх послуг Б-01559 від 16.08.2023 укладеним між навчальним закладом та ОСОБА_1 доводиться, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання за контрактом.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, що стверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Як передбачено статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина, які навчаються, виникає за сукупності таких фактів: досягнення дочкою/сином 18 років, але менше 23 років; навчання; потребують у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зробив висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України) правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання у населеному пункті, який віддалений від батьків, тобто несе витрати на проїзд, харчування, житло, одяг, придбання канцелярських товарів, підручників, тощо. Син сторін навчаючись на денній формі навчання, не може працювати та отримати самостійних дохід, при цьому потребує матеріальної підтримки. Відповідач у цій справі ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу, що і не заперечувалось стороною відповідача.

Так відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, отримує відповідні доходи, оскільки є військовослужбовцем та стоїть на захисті України.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з визначеним судом розміром аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Будь-яких доказів щодо доходів ОСОБА_1 , яка є матір`ю повнолітнього сина у справі, остання суду не надала, хоча обов`язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, несе також і вона.

Окрім того, як встановлено апеляційним судом, відповідач є військовослужбовцем, по можливості допомагає своєму повнолітньому сину, оплачує оренду житла, що не спростовано позивачем. Відповідач несе значні витрати на забезпечення свого підрозділу де він несе військову службу, та витрати на своє лікування.

Позивачем не доведено можливості надання ОСОБА_2 аліментів на утримання поновлітнього сина, який продовжує навчання, у зазначеному нею в позовній заяві розмірі, хоча ст. 199 СК України, яка регулює спірні правовідносини, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції, в частині визначення розміру стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, необхідно змінити та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжують навчання, у розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не довше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Рішення суду, в частині вирішення питання розподілу судових витрат, залишити без змін.

Окрім того необхідно вказати про помилковість зазначення судом про те, що аліменти не можуть стягуватись менше 50 % прожиткового мінімуму, оскільки така вказівка є актуальною при стягненні аліментів на утримання саме неповнолітніх дітей, оскільки законодавець визначив відмінними прожиткові мінімуми для дітей відповідного віку.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2025 року, в частині визначення розміру стягнення аліментів змінити, виклавши перший та другий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 04 грудня 2024 року і до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: