Номер провадження 2/504/371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Вінської Н.В. секретаря Коцар А.М., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича про стягнення з позивача витрат на правову допомогу внаслідок відмови від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни, за участі третьої особи без самостійних вмог на предмет спору ПП «УКРГЕОЕКСПЕРТ», про скасування державної реєстрації прав на майно, про визнання дій виконавця неправомірними, скасування акту опису та арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни, за участі третьої особи без самостійних вмог на предмет спору ПП «УКРГЕОЕКСПЕРТ», про скасування державної реєстрації прав на майно, про визнання дій виконавця неправомірними, скасування акту опису та арешту майна.

04 жовтня 2023 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Добровим П.В. заявлено та задоволено самовідвід від розгляду вказаної справи, вказуючи, що є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а саме відкрите кримінальне провадження №0000364 від 04.08.2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України та головуючому судді(Доброву П.В.) по справі повідомлено про підозру, тобто існують обставини, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судді.

Ухвалою від 10 жовтня 2023 року суддею Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенком В.К. задоволено самовідвід оскільки за матеріалами ЗМІ (інтернет ресурс: https://sud.ua/uk/news/publication/282228-sudyu-podvela-pod-ugolovnuyu-otvetstvennost-byvshaya-pomoschnik-sudi-khotya-sudya-vse-zhe-uspel-unichtozhit-dengi) заявницею у кримінальне провадження №0000364 від 04.08.2023 року за ч. 3 ст. 368 КК України виступила ОСОБА_3 , яка до 01.06.2023 року працювала помічником судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 17.10.2023 головуючим суддею у справі визначено суддю Вінську Н.В.

Ухвалою від 18.10.2023 року суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Вінська Н.В. прийняла до свого провадження цивільну справу № 522/23866/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПП «УКРГЕОЕКСПЕРТ», про скасування державної реєстрації прав на майно.

10 березня 2025 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Шипкова О.О. заява про відмову від позову, в якій останній повідомляє суд, що скориставшись правом передбаченим ст. 206 ЦПК України, позивач відмовляється від позову.

Ухвалою від 11.03.2025 року судом прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни, за участі третьої особи без самостійних вмог на предмет спору ПП «УКРГЕОЕКСПЕРТ», про скасування державної реєстрації прав на майно, про визнання дій виконавця неправомірними, скасування акту опису та арешту майна провадження у справі закрито.

17 березня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Соловйовим Віктором Вікторовичем подано до суду заяву про стягнення з позивача витрат, внаслідок відмови позивача від позову.

Учасник справи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи щодо вирішення заявлених питань, суд прийшов наступного.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Так, на підтвердження понесених витрат по справі, представник відповідача адвокат Соловйов В.В. подав до суду договір про надання правничої допомоги від 15 червня 2022 року, акт виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги від 15.06.2022 року, розписку адвоката Соловйова В.В.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, чого стороною відповідача здійснено не було навіть у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6ст.137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

У зв`язку з чим суд вважає, що відмова позивача від позову не була зумовлена фактичним задоволенням відповідачем позовних вимог шляхом усунення порушення прав позивача, а відтак, відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України, понесені відповідачем судові витрати підлягають відшкодуванню позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.142,255,256,353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича про стягнення з позивача витрат на правову допомогу внаслідок відмови від позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Червинської Ніли Євгенівни, за участі третьої особи без самостійних вмог на предмет спору ПП «УКРГЕОЕКСПЕРТ», про скасування державної реєстрації прав на майно, про визнання дій виконавця неправомірними, скасування акту опису та арешту майна.

Стягнути з Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн..

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Вінська Н. В.