Справа № 274/3975/25
Провадження № 2-н/0274/551/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11.06.2025 року Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи на відповідність вимогам ст.ст.161-165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, виходячи з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ч.5 ст.165 ЦПК України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч.7 ст. 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно Відповіді №1467154 від 11.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, місцем проживання боржника зазначено: АДРЕСА_2 , та заборгованість нарахована саме за вказаною вище адресою.

Разом з тим, в матеріалах заяви відсутні докази щодо того, що боржник ОСОБА_1 є власником (співвласником) квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а також докази, які б свідчили про обов`язок боржника утримувати вказане заявником житло, що позбавляє суд можливості прийти до висновку про наявність підстав для безспірного стягнення заборгованості за надані послуги за вказаною заявником в поданій заяві адресою.

Таким чином, отримана судом інформація, а також додані до заяви документи не дають можливості встановити виникнення або порушення права грошової вимоги.

Згідно п.8. ч.1 ст.165 ЦПК України, у разі якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160-167, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: Т.М.Вдовиченко