РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 756/15414/24

провадження у справі № 2/0285/975/25

04 червня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…..…………...Літвин О. О.,

секретаря……….........................Клечковської М. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернувся до Оболонського районного суду міста Києва суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 17.07.2018, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , 2018 року народження, яку просив залишити проживати із матір`ю.

Стверджував, що відносини з дружиною не склались, між ними немає взаєморозуміння, мають різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки припинені з 2020 року, вони проживають окремо, дитина поживає з матір`ю. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11.12.2024 дана справа була направлена за підсудністю до Новоград-Волинського (теперішня назва Звягельського) міськрайонного суду Житомирської області, куди вона надійшла 12.03.2025 /а.с.19/.

Ухвалою від 14.03.2025 /а.с.20/ відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач в заяві просив розгляд справи проводити без його участі, підтримав позов.

Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечила.

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2018 від якого мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати.

У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає.

Позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила.

Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх дитини.

Положеннями ст.160 СК України врегульовано право батьків на визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а яка досягла за спільною згодою останніх та самої дитини (ст.160 СК України). Відповідно до положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає; у віці від десяти до чотирнадцяти років її місце проживання є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше не встановлено за згодою між останніми та самою дитиною.

Оскільки між сторонами на момент розгляду даної справи відсутній спір щодо місця проживання доньки, суд визначає місцем її проживання разом з матір`ю.

Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість, підлягають задоволенню.

З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між громадянами України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

зареєстрований 17.07.2018 Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

актовий запис №938.

Визначити місцем проживання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча суддя О. О. Літвин