ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/208/25

Провадження № 22-ц/820/1209/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року (суддя Маршал І. М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У січні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 18.11.2023 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 7819318, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 12000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7819318. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати процентів, а тому за договором виникла заборгованість у розмірі 44028 грн, з яких: 12000 грн - заборгованість за кредитом, 31188 грн - заборгованість за процентами, 840 грн - комісія.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7819318 від 18.11.2023 у сумі 44028 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Суд не взяв до уваги те, що умови договору щодо сплати процентів у великому розмірі є несправедливими відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Розмір заборгованості не підтверджений первинними бухгалтерськими документами.

У відзиві ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів, оскільки умови договору були погоджені сторонами.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 18.11.2023 між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит № 7819318, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 12000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. За умовами договору кредит наданий на строк 104 дня, пільговий період складає 14 днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 0,95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, базова процентна ставка - 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, комісія за надання кредиту - 840 грн.

Позичальник зобов`язання за договором не виконав.

За розрахунком ТОВ «Мілоан» заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 7819318 складає 44028 грн, з яких: 12000 грн - заборгованість за кредитом, 31188 грн - заборгованість за процентами, 840 грн - комісія.

Згідно з договором відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № 7819318 від 18.11.2023, укладеним між ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 .

Пунктом 6.2.3. цього договору визначено, що право вимоги переходить до нового кредитора у день здійснення фінансування (сплати) на користь кредитора у повному обсязі у сумі, вказаній у пункті 7.1. цього договору.

Така сплата коштів підтверджується платіжною інструкцією № 406 від 26.03.2024.

За змістом акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.03.2024 до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників кредитора від 26.03.2024.

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7819318 від 18.11.2023 у сумі 44028 грн, з яких: 12000 грн - заборгованість за кредитом, 31188 грн - заборгованість за процентами, 840 грн - комісія.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором(частина 1 статті 1077 ЦК України).

Установлено, що договір про споживчий кредит № 7819318 від 18.11.2023 підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 702331.

Наведене підтверджується також довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан».

Перерахування кредитних коштів у сумі 12000 грн платником ТОВ «Мілоан» на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) підтверджено платіжним дорученням 115530300.

Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП, серію та номер паспорта громадянина України, зареєстроване місце проживання, електронну адресу, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.

В кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк його дії.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав доведеним факт укладення договору.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для відмови в позові у зв`язку з непропорційно великим розміром процентів.

Укладаючи кредитний договір, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

За розрахунком позивача проценти нараховані в межах строку кредитування від фактичного залишку кредиту.

Нарахування процентів відповідає умовам договору та вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір процентів є несправедливим відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

З вимогами про визнання недійсним кредитного договору чи окремих частин правочину ОСОБА_1 не звертався.

Наявність заборгованості за договором, нарахованої відповідно до умов договору, підтверджується розрахунком ТОВ «Мілоан» і випискою з особового рахунку за кредитним договором № 7819318 від 18.11.2023.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості.

Доказів на спростування розміру заборгованості ОСОБА_1 не надав.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Відповідно слушними є аргументи позивача, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта