ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м.Суми

Справа №591/10095/23

Номер провадження 22-ц/816/735/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Сумбуд»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» - адвоката Любімого Олега Миколайовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2024 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми, повне рішення складене 23 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

01 листопада 2023 року Приватне акціонерне товариство «Сумбуд» (далі ПрАТ «Сумбуд») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за майнові права на нежитлове приміщення № 159а, корпус АДРЕСА_1 в розмірі 270640 грн, а також втрати від інфляції в сумі 53298,34 грн та 3% річних в сумі 24379,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 16 від 19 січня 2018 року ОСОБА_2 набула майнові права на нежитлове приміщення № 159а, корпус АДРЕСА_1 . В подальшому позивач уклав з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір відступлення права вимоги № 14 від 24 січня 2018 року, на підставі якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 право вимоги по договору купівлі-продажу майнових прав № 16 від 19 січня 2018 року. 25 січня 2018 року ці ж самі майнові права позивач продав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 19 від 25 січня 2018 року. Оскільки розрахунки по зазначеним договорам не були проведені, заявник вважає що є підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за майнові права на нежитлове приміщення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ПрАТ «Сумбуд» з рішенням суду не погодилось, через представника подало апеляційну скаргу та просить рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що первинний та бухгалтерський облік позивача не містить інформації про зарахування на банківські рахунки або в касу товариства коштів за договором. Натомість, нежитлове приміщення було передане ОСОБА_1 . Відповідачами не надано суду первинного платіжного документу, який би підтверджував сплату коштів позивачу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Цимбал Б.П. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. На думку представника, доводи апеляційної скарги є безпідставними, позивачем не спростовані висновки суду, з позивачем проведені розрахунки за нежитлове приміщення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 січня 2018 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Сумбуд» укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 16, за умовами якого позивач продав відповідачці майнові права на нежитлове приміщення № 159а, корпус АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.2. вказаного договору передбачено, що продавець зобов`язаний передати майнові права на об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених в статті 5 договору. Згідно з п. 5.1. статті 5 договору передача покупцю права власності на майнові права на об`єкт нерухомості здійснюється за двостороннім актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, який підписується сторонами впродовж двох днів з моменту сплати 100 відсотків ціни майнових прав.

24 січня 2018 року ПрАТ «Сумбуд» як боржник, уклало з відповідачами ОСОБА_2 як первісним кредитором та відповідачем ОСОБА_1 як новим кредитором, договір відступлення права вимоги №14, на підставі якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 право вимоги по договору купівлі-продажу майнових прав № 16 від 19 січня 2018 року.

Пунктом 5 тристороннього договору відступлення права вимоги від 24 січня 2018 року № 14, укладеного між позивачем ПрАТ «Сумбуд» та відповідачами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони передбачили, що ПрАТ «Сумбуд» як Боржник, підписуючи даний договір, підтверджує відсутність заперечень проти вимог нового кредитора та погоджується із заміною кредитора по договору купівлі-продажу майнових прав № 16 від 19 січня 2018 року.

Пунктом 6 цього ж договору відступлення права вимоги сторони погодили, що до ОСОБА_1 переходять усі права, які забезпечують виконання обов`язків ПрАТ «Сумбуд», в тому числі кошти сплачені ОСОБА_2 зараховуються як внесок ОСОБА_1 в сумі 270640 грн., у т.ч. ПДВ.

Пунктом 8 тристороннього договору відступлення права вимоги від 24 січня 2018 року № 14 передбачено, що після виконання всіх зобов`язань, пов`язаних з цим договором, ОСОБА_1 зобов`язується компенсувати ОСОБА_2 вартість майнових прав у сумі 270640 грн, у т.ч. ПДВ, після чого ОСОБА_2 втрачає майнові права на нерухоме майно нежитлове приміщення №159а у будинку АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу майнових прав № 16 від 19 січня 2018 року укладеного між ОСОБА_2 і ПрАТ «Сумбуд».

Таким чином, за умовами тристороннього договору відступлення права вимоги від 24 січня 2018 року №14, стороною за яким було у тому числі і ПрАТ «Сумбуд», у відповідача ОСОБА_1 виник обов`язок щодо сплати вартості майнових прав ОСОБА_2 в якості компенсації сплаченого нею внеску у сумі 270640 грн, у т.ч. ПДВ. При цьому факт виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків по договору купівлі-продажу майнових прав №16 від 19 січня 2018 року був визнаний ПрАТ «Сумбуд», оскільки ним визначений свій статус як «боржник» під час підписання договору відступлення права вимоги від 24 січня 2018 року № 14.

Судом також встановлено, що всі розрахунки з ОСОБА_2 по договору відступлення права вимоги № 14 від 24 січня 2018 року ОСОБА_1 повністю проведені.

Згідно з п.п. "а" п. 2 договору відступлення права вимоги № 14 від 24 січня 2018 року ПрАТ «Сумбуд» було зобов`язано укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу майнових прав на придбання нежитлового приміщення № 159а за адресою АДРЕСА_2 , на двох осіб. Згідно з п. 3 цього ж договору, право вимоги, що відступається ОСОБА_1 , засвідчується договором купівлі-продажу майнових прав. На виконання вищезазначених умов договору відступлення права вимоги № 14 від 24 січня 2018 року між ПрАТ «Сумбуд» ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав від 25 січня 2018 року №19. Пунктом 4.4. договору купівлі-продажу майнових прав від 25 січня 2018 року №25 передбачено, що оплата ціни майнових прав на об`єкт нерухомості може здійснюватися як безпосередньо покупцем, так і третьою особою.

Довідкою позивача №19м.п./29л-159а від 02 лютого 2018 року та актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 02 лютого 2018 року підтверджується повне виконання покупцем зобов`язань по договору купівлі-продажу майнових прав № 19 від 25 січня 2018 року та додатковою угодою № 1 від 25 січня 2018 року, оплата вартості площі нежитлового приміщення і відсутність у сторін претензій одна до одної.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що укладені між сторонами договори стосуються одного й того ж майна (майнових прав) нежитлового приміщення № 159а за адресою АДРЕСА_2 , розрахунок по договору купівлі-продажу був здійснений ОСОБА_2 , яка передала всі документи на майно новому кредитору ОСОБА_1 . Взявши до уваги Довідку позивача №19м.п./29л-159а та акт прийому передачі нежитлового приміщення від 02 лютого 2018 року, суд вважав необґрунтованими доводи позивача про те, що ОСОБА_1 не розрахувався за договором купівлі-продажу майнових прав від 25 січня 2018 року № 19. Також суд вважав необґрунтованими вимоги до ОСОБА_2 , оскільки лише відсутність записів в регістрах бухгалтерського обліку щодо відображення відповідних господарських операцій не є обставиною, яка спростовує проведені між сторонами розрахунки. Відтак, у відповідачів як окремо, так і солідарно відсутні обов`язки перед позивачем за укладеними договорами.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 серпня 2022 року у справі № 916/546/21 зазначила, що залежно від встановлених судами обставин конкретної справи, документ, який сторони справи іменують як «акт приймання-передачі», може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Встановлення правової природи акта приймання-передачі це питання дослідження як змісту такого акта приймання-передачі, так і інших доказів, наявних у матеріалах справи. Таким чином, суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту.

За вказаних вимог закону та роз`яснень суду касаційної інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про належне виконання відповідачами умов всіх укладених між сторонами договорів, внаслідок чого ОСОБА_1 , як новим кредитором, набуто право власності на нежитлове приміщення.

Суд вважає суперечливою поведінку позивача, яка виявилась у тому, що з позовом до суду він звернувся 01 листопада 2023 року після складення довідки №19м.п./29л-159а від 02 лютого 2018 року, якою засвідчено не лише факт оплати вартості нежитлового приміщення, але і виконання всіх обов`язків, пов`язаних з договором. Ні після укладення договору купівлі-продажу майнових прав, ні після підписання акта прийому-передачі нежитлового приміщення 02 лютого 2018 року позивач не мав жодних претензій з приводу невиконання умов укладеного між сторонами договору.

Ураховуючи викладені вище обставини та висновки місцевого суду з підстав, викладених в апеляційній скарзі, рішення суду не може бути змінене чи скасоване. Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наведеними нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, дійшовши правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позову.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» - адвоката Любімого Олега Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина