Номер провадження: 22-ц/813/2704/25
Справа № 495/4423/24
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Нана Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2024 року, ухвалене у складі судді Боярського О.О. у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

17.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району в якому просив суд:

- стягнути з Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, , юридична адреса: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Центральна, буд. 63 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 8000 гривень, а також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23.08.2022 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Шабівської сільської ради винесла незаконну постанову N?13, якою було визнано ОСОБА_1 винним у порушені ст. 152 КУпАП та наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. Крім цього, до набранням рішення адмін. комісії законної сили, працівники Шабівської сільської ради незаконно направили постанову N?13 про накладення на позивача адміністративного штрафу до Державної виконавчої служби, з метою примусового стягнення з нього штрафу.

На підставі звернення Відповідача до Державної виконавчої служби, було відкрито виконавче провадження № ВП 70203143 від 03.11.2022 р, про примусове стягнення з позивача штрафу.

Постановою від 23.01. 2023 року накладено арешт на кошти (пенсію) та внесення даних позивача в програму ДІЯ, як боржника.

П`ятим Апеляційним адміністративним судом від 24 січня 2024 року постанова адміністративної комісії Виконавчого комітету Шабівської сільської ради N?13 від 23. 08. 2022 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 1360 грн, визнана противоправною, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Крім цього П`ятий Апеляційний адміністративний суд постановив стягнути з Виконавчого комітету Шабівської сільської ради на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового зборі в сумі 1301,4 грн.

3 23.08.2022 року по 24 січня 2024 року, тривало оскарження незаконного рішення адміністративної комісії Виконавчого комітету Шабівської сільської ради в судах.

До вступу постанови №13 адміністративної комісії Шабівської сільської ради в законну силу, відповідач 01.11.2022 року направив матеріали до Державної виконавчої служби, про примусове стягнення з позивача штрафу і 03.11.2022 року було відкрито виконавче провадження.

Це при тому, що відповідачеві достовірно було відомо, що 15 вересня 2022 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду було відкрито позовне провадження, постанова N?13 на підставі оскарження не вступила в законну силу, але відповідач направив матеріали до Державної виконавчої служби.

На підставі незаконного направлення матеріалів до виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № ВП 70203143 (до вступу постанови N?13 в законну силу), накладення арешту на кошти позивача, дія обмежень в Дії, інше.

За цей час позивач зазнав значних душевних переживань, моральних потрясінь, був порушений стан його нормального життя, ці обставини негативно змінили його образ життя та ведення справ.

При цьому, він приймав всі міри, щоб Виконавчий комітет Шабівської сільської ради не допускав та не продовжував час дії допущеного відносно нього порушення. Так, у встановлений законом термін, він оскаржив винесення незаконної постанови N?13 від 23.08.2022 року.

Проте замість об`єктивного розгляду скарги, відповідач, до набрання рішення постанови законної сили, направив матеріали до Державної виконавчої служби, з метою примусового стягнення з позивача штрафу.

Незаконність і безпідставність направлення матеріалів до Державної виконавчої служби підтверджується наявними матеріалами. Так, судове провадження по заяві на скасування незаконної постанови про притягнення позивача до адмін. відповідальності було відкрито 03.11.2022 року.

Позивач вимушений був звертися до Державної виконавчої служби та надавати рішення суду про відкриття провадження, подавати заяви про закриття виконавчого провадження, заяви про закриття постанови про накладення заборони на користування рахунками іншими обмеженнями.

Проте, виконавче провадження було закрито тільки 18 березня 2024 року, за відсутністю підстав для стягнення з позивача штрафу. Все це продовжувалося тривалий час. Після прийняття судового рішення про скасування постанови № 13 від 23.08.2022 року та виплати позивачу затрат на судові збори і вступу в законну силу. Позивач звернувся із заявою до Виконавчого комітету Шабівської сільської ради, про добровільне відшкодування судового збору, на підставі рішення суду, та моральної шкоди завданої незаконним рішенням та обмеженнями прийнятими відносно мене на підставі цього незаконного рішення.

Проте, відповідач, безпідставно відмовив у добровільному врегулюванні цих питань та виплати судового збору і моральної шкоди. Позивач змушений був звернутися до Державної виконавчої служби, про примусове стягнення з відповідача судового збору.

Таким чином, на думку позивача підставою для задоволення позовних вимог, щодо моральної шкоди є незаконне рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та його тривалі душевні переживання, порушення нормального образу життя. У зв`язку з вищезазначеним позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у сумі 8000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2024 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 5000 гривень.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що у справі, яка розглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим суд наголошує, що вищезазначений факт не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.

В даному випадку, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, ступінь моральних переживань позивача з приводу неправомірних дій відповідача, та вважає, що вказана вище сума в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2024 та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород- Дністровського району про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з тексту оспорюваного рішення не вбачається яких саме моральних страждань завдано позивачу та як саме вони вплинули на нього.

На думку сторони відповідача, вказані доводи позивача про моральні страждання є надуманими та не відповідають дійсності.

Також, судом в повному обсязі не досліджено усіх наявних фактів та обставин, в тому числі суд проігнорував пояснення надані відповідачем у відзиві.

Стороні відповідача незрозуміло за якими саме критеріями суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі саме 5 000, 00 грн.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що посилання апелянта на те, що суд не дослідив факт моральної шкоди та співмірність розміру відшкодування є безпідставним.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 5000 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Задовольнивши позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що у вказаній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим суд наголошує, що вищезазначений факт не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.

В даному випадку, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, ступінь моральних переживань позивача з приводу неправомірних дій відповідача, та вважає, що вказана вище сума в повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду.

Проте колегія суддів не погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Судовою колегією встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 21.07.2022 року о 16.45 годині на узбіччі автомобільної дороги здійснював спил дерева акації, що є порушенням Правил благоустрою території населених пунктів Шабівської сільської ради Білгород Дністровського району Одеської області

23.08.2022 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Шабівської ради винесла постанову про накладення адміністративного стягнення №13, якою визнала ОСОБА_1 винним у порушенні правил благоустрою, та таким, що порушив ст.152 КУпАП, та наклала на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн.

Згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду 24.01.2024 року по справі № 495/6801/22 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2023 року було скасовано та ухвалено постанову про задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано протиправною та скасовано постанову Виконавчого комітету Шабівської сільської ради про накладення адміністративного стягнення №13 від 23 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Білгород-Дністровського відділу виконавчої служби у Білгород-Дністровському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса від 03 листопада 2022 року, відкрито виконавче провадження № 70203141 на підставі постанови № 13 виданої 23.08.2022 року Адміністративною комісією Шабівської сільської ради.

Крім того, постановою державного виконавця Білгород-Дністровського відділу виконавчої служби у Білгород-Дністровському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса від 24 січня 2024 року, було накладено арешт на кошти ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 70203141 на підставі постанови № 13 виданої 23.08.2022 року Адміністративною комісією Шабівської сільської ради.

Звертаючись із позовом ОСОБА_1 , зазначив, що на його думку підставою для задоволення позовних вимог, щодо моральної шкоди є незаконне рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, за час розгляду справи він зазнав значних душевних переживань, моральних потрясінь, був порушений стан його нормального життя, ці обставини негативно змінили його спосіб життя.

Проте колегія суддів зазначає, що статтею 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Проте виходячи із матеріалів справи, позивачем не надано будь яких доказів на підтвердження того, що він зазнав значних душевних переживань, моральних потрясінь, був порушений стан його нормального життя, ці обставини негативно змінили його спосіб життя.

Фактично він посилається на ці обставини без будь яких доказів, самий факт розгляд справи та визнання протиправною та скасовання постанови Виконавчого комітету Шабівської сільської ради про накладення адміністративного стягнення №13 від 23 серпня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1360 грн, не є підставою для стягнення моральної шкоди.

У відповідності до п. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкорду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів понесення ним моральних страждань, не зазначено які наслідки отриманих душевних травм та моральних потрясінь, яким чином був порушений стан його нормального життя, і яким чином ці обставини негативно змінили його спосіб життя, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю, що не позбавляє позивача права на судовий захист в належний спосіб.

Враховуючи що апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн. 80 коп..

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Нана Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району () сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816 грн. 80 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко