Номер провадження: 22-ц/813/3900/25
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_1 , про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

20 грудня 2022 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заява вмотивована тим, що заочним рішенням від 20 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на його користь борг за договором позики від 02.12.2014 року в загальному розмірі 1756921,17 грн., а також судовий збір. Рішення суду набрало законної сили, на примусове виконання було отримано виконавчий лист із вказівкою щодо строку пред`явлення до виконання до 25.03.2022 року. У зв`язку із введенням в країні військового стану, виконавчий лист не був пред`явлений до виконання у встановлений законом строк. Пропуск строку унеможливлює виконання рішення суду. З огляду на викладене, заявник просить суд поновити строки пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 , боржник: ОСОБА_1 про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа задоволено. Поновлено ОСОБА_2 строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №523/16993/18, виданого на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 02.12.2014 в розмірі 62191,90 грн (екв. 2200,00 доларів США), пені за період з 03.12.2015 по 28.11.2018 в розмірі 1694729,27 грн, всього 1756921,17 грн, а також судового збору у розмірі 1000,00 грн та 7810,00 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду набрало законної сили 20 лютого 2019 року, на примусове виконання було отримано виконавчий лист із вказівкою щодо строку пред`явлення до виконання до 25 березня 2022 року. Тобто з 20 лютого 2019 року по 25 березня 2022 року було три законних роки, щоб пред`явити виконавчий документ до примусового виконання, яким він знехтував по власній волі. Крім того, заява про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №523/16993/18, виданого на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року, була подана 20 грудня 2022 року, тобто через 8 місяців 25 днів після закінчення строку.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 28 травня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

28 травня 2025 року від адвоката Колесник А.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що скаржник має бажання брати участь у розгляді справи, проте наразі ОСОБА_1 перебуває на лікарняному.

Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Крім того, заявником не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному (довідку про перебування на лікарняному, номер лікарняного тощо).

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Комлева О.С. з 09 по 13 червня 2025 року перебувала на лікарняному, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02.12.2014 у розмірі 62191,90 грн (екв. 2200,00 доларів США), пеню за період з 03.12.2015 по 28.11.2018 у розмірі 1694729,27 грн, всього 1756921,17 грн, а також судовий збір.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 25 березня 2022 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року поновлено адвокату Чепіль Олександру Сергійовичу, що діє в інтересах ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Заяву адвоката Чепіль Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року залишено без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, постановлено вважати неподаною та повернуто апелянту.

Суд першої інстанції правильно констатував, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року набрало законної сили.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.03.2023 року по справі №260/2595/22.

У даному випадку, строки пред`явлення до виконання виконавчого листа сплили 25 березня 2022 року, тобто за день до набрання законної сили пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд першої інстанції правильно вважав за необхідне зазначити, що у ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в Постанові від 23 січня 2020 року у справі №759/308/13-ц.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства, враховуючи що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив в період дії в країні військового стану, між набранням законної сили Законом про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" 2129-ІХ від 15.03.2022 та спливом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання всього один день, а законодавець в свою чергу забезпечив захист прав сторін виконавчого провадження, шляхом переривання строків на період воєнного стану на території України, суд вважав, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

На підставі викладеного, керуючись конституційним принципом обов`язковості виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виходячи із критерію обов`язковості судових рішень, колегія суддів зазначає, що фактичний пропуск ОСОБА_2 в один день (від кінцевого строку подання до продовжених законодавцем строків) через початок повномасштабного вторгнення російської федерації на території України є не суттєвим, спричиненим об`єктивними обставинами, що не залежали від волі стягувача.

Крім того, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 протягом трьох років не пред`являв до виконання виконавчий лист, тобто знехтував своїм правом по власній волі, колегія суддів не бере до уваги, так як законодавцем надано право пред`явити виконавчий лист в межах трьох років і навіть в останній день.

Звернення із заявою про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа через 8 місяців 25 днів також не впливає на поновлення строків для пред`являння, так як фактично строки пред`явлення до виконання виконавчого листа були вже продовжені пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження».

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання про поновлення строків для пред`явлення до виконання виконавчого листа розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева