Справа № 462/8712/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Свищо В.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Барили К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг Капітал» (треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сатс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет-Матс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Банк Січ») про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просив витребувати з чужого незаконного володіння відповідача на її користь нежитлові будівлі загальною площею 3162,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,8913 га кв.м., кадастровий номер :05:017:0058, розташовану за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2018 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «САТС» було укладено кредитний договір № 133/18, за умовами якого, банк зобов`язується надати позичальнику кредит, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 300000 грн., з датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 06 червня 2019 року ( згодом було змінено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 31 січня 2020 року). Також, 07 червня 2018 року, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ «Банк Січ» та нею було укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно з якого предметом іпотеки є: вищевказані об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . 12 червня 2020 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 262/20 , відповідно до умов якого ПАТ «Банк Січ» відступив новому кредитору ТОВ «Капітал Проперті» усі права і вимоги за кредитним договором №133/18. Того ж дня, 12 червня 2020 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого новим іпотекодержателем стало ТОВ «Капітал Проперті». Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року, залишеного без змін апеляційним судом, у справі № 462/7509/23 за позовом ОСОБА_2 ухвалено: визнати недійсними вказані договори укладені між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті». Проте, ще до ухвалення вказаного рішення судом були вчинені наступні правочини. Так, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Капітал Проперті» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна. 10 грудня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, а 22 грудня 2021 року спірні будівлі та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були передані ОСОБА_4 до статутного капіталу ТОВ «Лемберг Кепітал» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна та 24 грудня 2021 року зазначені об`єкти нерухомого майна були зареєстровані за ТОВ «Лемберг Капітал» на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, ТОВ «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Лемберг Кепітал» не мали добросовісної мети, а їх дії були направлені на виведення майна із володіння позивачкою за несправедливою ціною. Беручи до уваги, що вказане нерухоме майно було відчужено поза її волею, просить позов задовольнити.

У подальшому представник позивачки адвокат Сєтов М.О. подав уточнену позовну заяву, в якій вимоги залишив ті ж самі, проте уточнив позов, оскільки постановою Верховного Суду було скасовано рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 лютого 2024 року у справі № 462/7509/23, а у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено. У вказаній заяві позивачка також покликається на те, що спірне майно вибуло поза волею позивачки та в результаті недобросовісних дій відповідача та третіх осіб, які продали вказані об`єкти за заниженими цінами /Т-2 а.с.73-81/.

Відповідач ТОВ «Лемберг Кепітал» подало відзив на позов /Т-1 а.с.193-196/, а згодом представник відповідача адвокат Барила К.В. подав відзив на уточнений позов /Т-2 а.с.109-115/, у якому проти позову заперечив, покликаючись на те, що спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 вибуло з власності позивачки на підставі умов, передбачених іпотечним договором від 07 червня 2018 року, якими було передбачено відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до якого, іпотекодержателю надавалося право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору. З огляду на наведене не можна вважати, що звернення новим іпотекодержателем ТОВ «Капітал Проперті» стягнення на предмет іпотеки відбулося не з волі іпотекодавця, оскільки іпотечний договір недійсним або припиненим у судовому порядку не визнавався. При цьому, позивачка не надала суду доказів, які б свідчили, що відповідач діяв недобросовісно при набутті права власності на вказане майно. В зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити.

Третя особа АТ «Банк Січ» подала до суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечила, мотивуючи це тим, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року у справі № 462/5098/20 було відмовлено ОСОБА_2 у задоволені позову про визнання недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Капітал Проперті» та ОСОБА_3 та витребування з володіння останнього на її користь спірного нерухомого майна за адресою за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, укладений між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті» договір від 12 червня 2020 року № 262/20 про відступлення прав вимоги недійсним не визнавався. В зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить у задоволені позову відмовити.

Суд ухвалив справу розглядати без участі третіх осіб та їх представників, які будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання до суду не з`явилися, проте матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення.

Рух справи у суді.

14 листопада 2024 року до суду надійшов даний позов ОСОБА_2

15 листопада 2024 року ухвалою суду позов було залишено без руху /Т-1 а.с.162/.

29 листопада 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків /Т-1 а.ч.166-168/.

02 грудня 2024 року ухвалою суду у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання /Т-1 а.ч.186/.

27 лютого 2024 року до суду надійшла уточнена позовна заява (з врахуванням змін підстав позову) представника позивачки /Т-2 а.с.73-81/.

11 квітня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду /Т-2 а.с.165/.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 13 червня 2012 року між ТОВ «Фотоніка» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидовою Н.І., реєстровий №953, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбала у ТОВ «Фотоніка» нежитлові будівлі загальною площею 3162,5 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з: будівлі під літ. А-З /адмінкорпус/площею 735,4 кв. м, будівлі під літ. Б- 2/виробничий/площею 1651,1 кв. м, будівлі під літ. В-1/гараж/ площею 234,9 кв.м, будівлі під літ. Г-1/гараж/площею 302,7 кв. м, будівлі під літ. Д-1/гараж/площею 213,2 кв. м, будівлі під літ. Ж- 1/гараж/площею 12,1 кв.м, будівлі під літ. 3-1/прохідна/площею 13,1 кв. м. Т-1, а.с.41-43/

11 лютого 2015 року між Львівською міською радою та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міхновим О.В., реєстровий №219, згідно з умовами якого ОСОБА_2 придбала в Львівської міської ради земельну ділянку, площею 0,8913 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . /Т-1, а.с.45-50/

07 червня 2018 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «САТС» було укладено кредитний договір № 133/18, за умовами якого, банк зобов`язується надати позичальнику кредит, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 3000 000 грн., з датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 06 червня 2019 року.

Того ж дня, 07 червня 2018 року, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ «Банк Січ» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя (надалі - іпотечний договір), посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Давидовою Н.І., реєстрові № 450 - 452, згідно з яким предметом іпотеки є: нежитлові будівлі загальною площею 3162,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: будівлі під літ. А-З/адмінкорпус/площею 735,4 кв. м, будівлі під літ. Б- 2/виробничий/площею 1651,1 кв. м, будівлі під літ. B-1/гараж/ площею 234,9 кв.м, будівлі під літ. Г- 1/гараж/площею 302,7 кв. м, будівлі під літ. Д-1/гараж/площею 213,2 кв. м, будівлі під літ. Ж- 1/гараж/площею 12,1 кв.м, будівлі під літ. 3-1/прохідна/площею 13,1 кв. м. та земельна ділянка площею 0,8913 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:017:0058 /Т-1 а.с.51-57/.

Підпунктами 3.1.5. та 3.1.6. іпотечного договору встановлено, що в разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його. При цьому, право іпотекодержателя здійснювати відступлення прав за вказаним договором, кредитним договором без попереднього отримання на це згоди іпотекодавця.

У пункті 5.2. договору іпотеки міститься відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до якого, іпотекодержателю надається право звернути стягнення на предмет іпотеки за цим договором, зокрема, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору.

06 червня 2019 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «САТС» було укладено Договір № 137/19 про внесення змін до кредитного договору про надання кредиту на умовах кредитної лінії № 133/18 від 07 червня 2018 року, яким було змінено дату остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 31 січня 2020 року або протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку /Т-1 а.с.61,61а/.

У зв`язку з неповерненням позичальником ТОВ «САТС» кредитних коштів в обумовлений строк ПАТ «Банк Січ» відправило вказаному позичальнику письмові вимоги №140/11-1 від 04 лютого 2020 року та 817/11 від 07 травня 2020 року про повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором №133/18 /Т-1, а.с.62,63,66,67/

Також, ПАТ «Банк Січ» надіслало іпотекодавцю ОСОБА_2 письмові вимоги №141/11 від 04.02.2020 року та №818/11 від 08.05.2020 року про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором №133/18 /Т-11 а.с.64,65,68,69/.

З розрахунку ПАТ «Банк Січ» заборгованості по кредитному договору №133/18 від 07 червня 2018 року вбачається, що заборгованість ТОВ «САТС» станом на 11 червня 2020 року за вказаним кредитним договором становила 2780796,08 гривень. /Т-1, а.с.70,71/

Проте, ні позичальник ТОВ «САТС, ні майновий поручителдь ОСОБА_2 ніяким чином на вказані вимоги не зреагували, заборгованість за кредитним договором не погасили.

12 червня 2020 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 262/20, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Січ» відступив новому кредитору ТОВ «Капітал Проперті» усі права і вимоги за кредитним договором №133/18. Загальна вартість вимоги за договором становила 2556256,14 грн /Т-1 а.с.72-76/.

Того ж дня, 12 червня 2020 року між ПАТ «Банк Січ» та ТОВ «Капітал Проперті» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., реєстровий №1242, відповідно до умов якого новим іпотекодержателем стало ТОВ «Капітал Проперті» /Т-1 а.с.78-81/

15 червня 2020 року ПАТ «Банк Січ» направило іпотекодавцю ОСОБА_2 та позичальнику ТОВ «САТС» письмові повідомлення №1090/142 та 1091/142 про відступлення прав вимоги за кредитним та іпотечним та договорами на користь ТОВ «Капітал Проперті». /Т-1 а.с. 81,82/

Таким чином, ТОВ «Капітал Проперті» набуло усі права та вимоги за кредитним договором №133/18 та іпотечним договором із застереженням про задоволенням вимог іпотекодержателя від 07 червня 2018 року.

05 серпня 2020 року ТОВ «Оціночна Фірма «Результат» за замовленням ТОВ «Капітал проперті» здійснила оцінку вартості вищезазначеного нерухомого майна та відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 , ринкова вартість нежитлових будівель, загальною площею 3162,50 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2000000 (два мільйони) гривень та згідно висновку експерта Цигоди О.І., ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий №:05:017:0058, загальною площею 0,8913 га, становить 700000 (сімсот тисяч) гривень /Т-1 а.с.91/.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Капітал Проперті» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С., реєстровий №1936, відповідно до якого нежитлові будівлі загальною площею 3162,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: будівлі під літ. А-З /адмінкорпус/площею 735,4 кв. м, будівлі під літ. Б- 2/виробничий/площею 1651,1 кв. м, будівлі під літ. В-1/гараж/ площею 234,9 кв.м, будівлі під літ. Г-1/гараж/площею 302,7 кв. м, будівлі під літ. Д-1/гараж/площею 213,2 кв. м, будівлі під літ. Ж- 1/гараж/площею 12,1 кв.м, будівлі під літ. 3-1/прохідна/площею 13,1 кв. м. та земельна ділянку площею 0,8913 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:017:0058 були передані у власність ОСОБА_3 /Т-1 а.с.83-86/.

10 грудня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого покупець ОСОБА_4 прийняв у власність нежитлові будівлі загальною площею 3162,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з: будівлі під літ. А-З /адмінкорпус/площею 735,4 кв. м, будівлі під літ. Б- 2/виробничий/площею 1651,1 кв. м, будівлі під літ. В-1/гараж/ площею 234,9 кв.м, будівлі під літ. Г-1/гараж/площею 302,7 кв. м, будівлі під літ. Д-1/гараж/площею 213,2 кв. м, будівлі під літ. Ж- 1/гараж/площею 12,1 кв.м, будівлі під літ. 3-1/прохідна/площею 13,1 кв. м. та земельна ділянку площею 0,8913 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:017:0058, оплативши продавцю 4000000,00 гривень /Т-1 а.с.83-86/.

22 грудня 2021 року вказані будівлі та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були передані ОСОБА_4 до статутного капіталу ТОВ «Лемберг Капітал» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна та 24 грудня 2021 року зазначені об`єкти нерухомого майна були зареєстровані за ТОВ «Лемберг Капітал» на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /Т-1 а.с.147,148/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року, яке залишено в силі постановою Львівського апеляційного суду від 04 жовтня 2021 року, у справі № 462/5098/20 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С. (треті особи: ТОВ «САТС», ТОВ «МАРКЕТ - МАТС») про захист права власності шляхом визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, витребування нерухомого майна ухвалено: у задоволені позову відмовити /Т-1 а.с.205-218/.

У вказаній справі № 462/5098/20 ОСОБА_2 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 серпня 2020 року, укладений між ТОВ «Капітал Проперті» та ОСОБА_3 та витребувати з володіння останнього на її користь спірне нерухоме майно за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги, зокрема тим, що відчуження предмета іпотеки відбулося за заниженою ціною.

З мотивувальної частини вищевказаного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 лютого 2021 року вбачається, що суд прийшов до висновку: «Дослідивши обставини справи та позовні вимоги, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна в зв`язку з недодержання іпотекодержателя вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодержателя про намір укласти договір продажу предмета іпотеки та відчуження такого майна за заниженою ціною є підставою відповідальності іпотекодержателя перед іпотекодавцем за відшкодування завданих збитків, а не підставою для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, а тому не підлягає задоволенню.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.09.2018 року у справі №766/13946/16-ц, від 25.09.2019 року в справі №320/357/16-ц.

З наведеного вбачається, що позивачем ОСОБА_2 відповідно, до цієї частини підстав в обґрунтування позовних вимог, невірно обрано спосіб захисту своїх майнових прав, а саме, звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, в той час як обставини справи не вказують про наявність порушень під час укладення спірного правочину, в розумінні статей 203 та 215 ЦК України.

Вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів про право власності та витребування майна - є похідними від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, які також не ґрунтуються на обставинах справи, не підтверджені належними та допустимими доказами, та є безпідставними, а відтак, суд приходить до висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню в повній мірі».

У касаційному порядку судові рішення справі № 462/5098/20 не оскаржувалися.

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова з позовом про відшкодування збитків з ТОВ «Капітал Проперті», мотивуючи сої вимоги тим, що предмет іпотеки було продано за очевидно заниженою ціною в результаті неправильної оцінки, що була нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, тому їй було спричинено збитки, що підлягають відшкодуванню в розмірі 23177330 грн., як різниця між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2022 року у справі № 462/3834/22 за ОСОБА_2 до ТОВ «Капітал Проперті» (треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Сатс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет-Матс») про відшкодування збитків ухвалено: позов задовольнити частково; стягнути із ТОВ «Капітал Проперті» на користь ОСОБА_2 23137330 грн. завданих збитків; в решті позову відмовити.

За наслідком розгляду справи № 462/3834/22 рішенням суду від 19 жовтня 2022 року встановлені обставини того, що продаж предмета іпотеки нежитлових будівель, загальною площею 3162,50 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,8913 га, кадастровий номер :05:017:0058, на АДРЕСА_1 здійснено відповідачем ТОВ «Капітал Проперті» 05.08.2020 року за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, яка значно нижча за звичайні ціни на цей вид майна, що суперечить вимозі ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» і є підставою відповідальності іпотекодержателя за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Разом з тим, ОСОБА_2 звернулася вдруге з позовом про витребування нерухомого майна з чужого володіння, зазначивши відповідачем ТОВ «Лемберг Кепітал», покликаючись на те, що спірне майно вибуло поза її волею та в результаті недобросовісних дій відповідача та третіх осіб, які продали вказані об`єкти за заниженими цінами.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статей 328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У статтях 317, 319 ЦК України передбачено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. З урахуванням специфіки речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З аналізу змісту наведеного правила випливає, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Вибуття майна з володіння власника на підставі правочину, який визнаний надалі недійсним, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 522/11473/15-ц.

Спірне нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 вибуло з власності позивачки на підставі умов, передбачених іпотечним договором, якими було передбачено відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до якого, іпотекодержателю надавалося право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що не можна вважати, що звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки відбулося не з волі іпотекодавця, оскільки іпотечний договір недійсним або припиненим у судовому порядку не визнавався.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Дійсність іпотечного договору від 07 червня 2018 року позивачкою у встановленому законом порядку не оспорювалась, тобто вказаний договір є чинним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для витребування майна з володіння відповідача в порядку, передбаченому, як статтею 387 ЦК України, так і частиною 1 статті 388 ЦК України.

Щодо твердження позивачки ОСОБА_2 про те, що ТОВ «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Лемберг Кепітал» не мали добросовісної мети, а їх дії були направлені на виведення майна із володіння позивачкою за несправедливою ціною.

За змістом частини 5 статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо суд встановить, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18)).

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року в справі № 669/927/16 (пункт 51), від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17 (пункти 38, 39, 57), від 01 квітня 2020 року в справі № 610/1030/18 (пункти 46.1, 46.2)), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року в справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16 (пункт 211), від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19 (пункт 5.66)).

Суд погоджується з твердженням позивачки, що вирішуючи питання про витребування спірного майна, передусім потрібно перевірити добросовісність набувачів майна.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом було достовірно з`ясовано, що первісний іпотекодержатель ПАТ «Банк Січ» двічі 04 лютого 2020 року та 07 травня 2020 року направляло на адресу позивачки письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання за кредитним договором №133/18 про надання кредиту на умовах кредитної лінії від 07 червня 2018 року, забезпеченого іпотекою. Даними листами банк повідомив іпотекодавця ОСОБА_2 про наявність факту порушення умов погашення отриманого кредиту, розмір боргу в сумі 2289037,00 гривень, реквізити банку для сплати коштів, також повідомлено іпотекодавця про його права, надані Законом України «Про іпотеку» та положенням іпотечного договору щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, кредитором/іпотекодержателем було дотримано порядку повідомлення іпотекодавця про наслідки, передбачені статтею 38 Закону України «Про іпотеку», зокрема, про укладення договору купівлі-продажу на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Проте, ні позичальник, ні позивачка, як іпотекодавнць, ніяким чином не зреагували на вказані вимоги, не вжили жодних заходів для погашення боргу. Вказані обставини позивачкою не заперечуються,

З огляду на вказане, 12 червня 2020 року (тобто, більше ніж через чотири місяці, як у ТОВ «САТС» виник обов`язок погасити борг за кредитним договором) у ПАТ «Банк Січ» були наявні всі права та підстави, передбачені Законом України « Про іпотеку» та умовами іпотечного договору для укладання з ТОВ «Капітал Проперті» договору про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами якого банк повністю отримав суму боргу за кредитним договором в розмірі 2556256,14 гривень, яку позичальник та майновий поручитель погашати не забажали, що підтверджується платіжним ордером № 110894 від 12 червня 20209 року /Т-2 а.с.122/.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року в справі №757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) прийшла до висновку, що неналежне повідомлення іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними чи витребування майна, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого статтею 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків.

Позивачка реалізувала своє право на відшкодування іпотекодержателем збитків, звернувшись до суду з позовом до ТОВ «Капітал Проперті» (нового іпотекодержателя), який був частково задоволений вищезазначеним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2022 року у справі № 462/3834/22.

За наслідками розгляду справи № 462/3834/22 суд у вищевказаному рішенні прийшов до висновку: «про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення із ТОВ «Капітал Проперті», яке, як іпотекодержатель за договором іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.06.2018 року, не виконало при продажі предмета іпотеки 05.08.2020 року умови ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» про встановлення ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в якості відповідальності на користь іпотекодавця ОСОБА_2 збитків у вигляді різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього, що складає 23137330 (25877) грн.»

Таким чином, права позивачки були захищені у судовому порядку шляхом відшкодування збитків.

Крім цього, позивачка в обґрунтування позовної вимоги про витребування нерухомого майна від ТОВ «Лемберг Кепітал» як останнього набувача не зазначає жодної конкретної обставини, яка б свідчила про недобросовісність останнього, цю обставину позивачка та її представник ніяким чином у суді не довели. Також, ОСОБА_2 не довела існування будь-яких обставин на підтвердження недобросовісності ОСОБА_4 , який придбав об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 за грошові кошти в розмірі 4000000,00 гривень, які сплатив останньому до укладення договору купівлі-продажу від 10 грудня 2021 року (підпункт 3.2 цього договору). Зокрема позивачка не надала до суду доказів того, що ОСОБА_4 знав чи міг знати про набуття майна всупереч закону, а також, не зазначила норм вказаного закону.

З огляду на наведене, суд вважає неспроможними твердження позивачки, що спільні недобросовісні дії ТОВ «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ «Лемберг Капітал» були направлені на виведення майна із володіння позивачкою за несправедливою ціною, оскільки таке не підтверджується доказами, які містять у матеріалах справи.

Верховний Суд зазначив у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 202/841/18 (провадження № 61-6434св21), що оскільки спірне майно є об`єктом нерухомості, тому для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, потрібно застосовувати спеціальне правило пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до наведеного правила державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому через не зазначення в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскільки добросовісність належить до загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), то вона презюмується.

З огляду на те, що станом на день придбання ОСОБА_4 спірного нерухомого майна по АДРЕСА_1 (10 грудня 2021 року) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зазначено, що одноособовим власником вказаного майна з 05 серпня 2020 року, тобто, тривалий час, є продавець ОСОБА_3 , а також, враховуючи, що відомостей про права інших осіб на вказане нерухоме майно або їх обтяжень зазначено не було, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 добросовісно покладався на ці відомості, тобто не знав і не міг знати про існування претензій ОСОБА_2 щодо спірного майна, а відтак, дії ОСОБА_4 щодо придбання нерухомого майна, а згодом щодо передачі його до статутного капіталу ТОВ «Лемберг Кепітал» є добросовісними, тобто, презумпція добросовісності відповідача ніяким чином не спростована.

Висновки суду.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності прийшов до висновку, що у задоволені позові, з підстав зазначених у ньому, слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат.

Суд, керуючи вимогами статті 141 ЦПК України, взявши до уваги, що у задоволені позову відмовлено, приходить до висновку, що судові витрати у виді сплаченого позивачкою судового збору слід покласти на останню.

Керуючись статтям 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг Кепітал» (треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сатс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркет-Матс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Проперті», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерне товариство «Банк Січ») про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг Кепітал» (79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, буд. 6, буд. 30; ).

Повний текст рішення складаний 09 червня 2025 року.

Суддя:

Оригінал рішення.