Справа № 182/7667/24
Провадження № 2/0182/241/2025
11.06.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, Міністерство оборони України та Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні, -
До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, Міністерство оборони України та Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні.
В обгрунування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона разом з ОСОБА_3 з серпня 2015 року до його смерті проживали як дружина та чоловік. При цьому, шлюб вони не зареєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Весною 2016 року ОСОБА_4 вступив у лави ЗСУ і пішов захищати Україну за контрактом та при мобілізації і реєстрації особової справи він вказав її як свою дружину. Згідно з повідомленням № 4394 від 03.03.2023 року військової частини НОМЕР_1 , водій - стрілець 1 відділення взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_3 , 1984 року народження, загинув в н.п. Бахмут Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу. Відповідно до довідки про причини смерті № 1989 від 05.03.2023 року, причиною смерті ОСОБА_3 є ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламками. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 02.03.2023 року, актовий запис № 425, ОСОБА_3 помер. До дня його смерті вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності. Вказані обставини підтверджуються довідкою від 14.10.2024 року, виданою головою ОСББ Кристал-195/1 Курган І.Д. та актом про фактичне проживання особи від 14.10.2024 року, виданого головою ОСББ Кристал-195/1 Курган І.Д. Окрім цього, вони періодично проживали в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить матері померлого ОСОБА_2 на праві власності. Вказані обставини також підтверджуються довідкою від 14.08.2024 року та довідкою від 25.03.2023 року, виданою головою квартального комітету № 28 Гаврилюк Ю.П. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільні витрати, мали спільний сімейний бюджет, вважали себе повноцінним подружжям, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов`язки. За час проживання однією сім`єю, займались облаштуванням житла, в якому проживали, купували речі домашнього вжитку, спільно утримували домоволодіння та здійснювали його ремонт, фактично виконували права та обов`язки подружжя. Крім того, майже всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з її батьками та родичами, а вона спілкувалась з його батьками. Коли ОСОБА_4 помер, то всі витрати на поховання здійснила вона разом з його матір`ю. Після смерті ОСОБА_3 а відкрилася спадщина, тому у встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля Сергія для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його смерті. Однак, 20.03.2024 року вона отримала відмову за № 257/02-31 у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних та інших відносин або факт проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким, встановити факт її проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з серпня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини) та встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка в судове засідання не прибула, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.35).
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.87).
Треті особи - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель С.О. та представник Міністерства соціальної політики України - про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, в судове засідання не прибули (а.с.72-73). При цьому, від приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопеля С.О. надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.79).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно з приписами ст.ст.16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Відповідно до положень ч.2 та ч.4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю, складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99, у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім"ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто, наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 спільно проживали з серпня 2015 року, про що свідчать довідки та акти. Окрім цього, згідно фото світлин, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 були пов`язані спільним побутом та проводили час разом. Також, відповідно до довідки від 14.10.2024 року, виданої головою ОСББ Кристал-195/1 Курган І.Д., та актом про фактичне проживання особи від 14.10.2024 року, виданого головою ОСББ Кристал-195/1, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 спільно проживали з 2015 року (а.с.14-15). Проте, згідно матеріалів справи, зокрема, повідомлення № 4394 від 03.03.2023 року військової частини НОМЕР_1 , водій - стрілець 1 відділення взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_3 , 1984 року народження, загинув в н.п.Бахмут Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу. У відповідності до актового запису № 425 від 10 березня 2023 року, складеного Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення до суду з даною позовною заявою, стали обставини щодо недоведення позивачкою в позасудовому порядку спільного проживання з померлим ОСОБА_3 на час його смерті, що позбавляє позивачку права на соціальний та правовий статус як члена сім`ї військовослужбовця, в тому числі, права на отримання одноразової грошової допомоги, яка гарантована державою.
Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до вимог ч.1 статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Підпунктом 1 пункту 2 ст.16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до положень п.6 ст.16 прим.3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з ч.2 статті 161 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються, відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п.10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган) заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги, витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Відповідно до абзацу 9 п.10 Порядку № 975, до заяви додається копія свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові).
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено гарантії та заходи соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.
Статтею 10 зазначеного Закону визначено коло членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб. Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому пункту 1 статті 10 цього Закону, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року № 740. При цьому, до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким, у зв`язку з цим, виплачується пенсія; батьки та один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Таким особам, відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Статтею 15 даного Закону передбачено ряд пільг сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України.
У силу ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію, в разі втрати годувальника, мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Згідно з пунктом д абзацу 4 статті 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», непрацездатними членами сім`ї вважаються: дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Відповідно до ст.31 « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.
За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин. Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка, відповідно до українського законодавства, має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що надані позивачкою докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, а саме: факт спільного проживання. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані суду письмові докази, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 надані належні та допустимі докази на підтвердження факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка та наявності взаємних прав та обов`язків між нею та її загиблим чоловіком. Тобто, сторони, незважаючи на той факт, що шлюб між ними зареєстровано не було, спільно проживали, фактично були членами родини, внаслідок чого ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого цивільного чоловіка, який загинув при захисті Батьківщини.
За таких обставин, оскільки позивачка не має іншої можливості підтвердити факт того, що вони спільно проживали та вона перебувала на утриманні чоловіка, але встановлення цього факту породжує юридичні наслідки, оскільки, з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації прав на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови № 168 КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Рішенням Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопель Сергій Олександрович, Міністерство оборони України та Міністерство соціальної політики України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з серпня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини).
Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал