Справа № 484/647/24
Провадження № 2-п/484/20/25
У Х В А Л А

про відмову в поновленні строку та

залишення заяви без розгляду

26.06.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання - Бикова О.П.

розглянувши у засіданні в м.Первомайську справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення у справі №484/647/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Мерцалова М.Ю. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення у справі №484/647/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі ТОВ «Коллект центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення представник заявника посилався на те, що про наявність такого рішення заявнику стало відомо лише після того, як в порядку виконання рішення суду, земельна ділянка, яка перебуває у його власності, була виставлена на торги (паспорт торгів від 25.05.2025).

Про розгляд справи заявник обізнаний не був, судові повістки та рішення суду не отримував.

Представник позивача надав суду заперечення, яких просив відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строків на подачу заяви про перегляд заочного рішення, залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення..

В судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату, час і місце засідання учасники справи повідомлені належним чином. Отже в силу ч.1 ст. 287 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

05.02.2024 ТОВ «Коллект центр» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №491016267 від 13.12.2019. 09.04.2024 у справі було ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором №491016267 від 13.12.2019 в сумі 106 650грн 79 коп., до якої входять: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 42 385грн 62 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 46 599грн 65 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору 16 865грн 52 коп, нараховані 3 % річних - 0,00 грн.. інфляційні втрати - 0,00 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 3028грн, 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000грн 00 коп, а всього 134 678грн 79 коп.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

У п. 65, 69 постанови у справі № 756/11081/20 від 12 червня 2024 Велика Палата Верховного Суду вказала, що тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові у пунктах 46-52 зазначила, що за загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Тобто повинні бути наявні такі обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк та не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду. Наявність вказаних обставин має бути підтверджена належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Представник заявника вказав, що жодних судових повіток та рішення суду відповідач у справі не отримував, отже був необізнаний про розгляд справи відносно та ухвалення заочного рішення про стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Коллект центр».

Про наявність такого заочного рішення він дізнався лише після того, як в порядку виконання рішення суду, земельна ділянка, яка перебуває у його власності, була виставлена на торги (паспорт торгів від 25.05.2025). Однак дата, коли відповідач дізнався про заочне рішення, представником відповідача не вказана. До заяви, що розглядається, додані лише копії постанови про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні №77412670 від 28.03.2025 та паспорту торгів, наплавленого 25.05.2025 до ТОВ «Е-ТЕНДЕР».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на час розгляду справи судом був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Таку ж адресу вказав представник заявника у заяві від 12.06.2025.

На зазначену адресу судом рекомендованим листом з повідомленням були направлені копії позовної заяви, доданих документів та ухвали про відкриття провадження, в якій визначені строки для подачі відзиву на позовну заяву, та роз`яснено, що всю інформацію щодо справи учасники справи мають можливість отримати на веб-сторінці суду (а.с. 52).

Відповідно до рекомендованого повідомлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 57) ОСОБА_1 отримав вказані документи 27.03.2024. Після цього він в судове засідання не з`явився та листи суду не отримував.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, відповідач ОСОБА_1 хоча й не був присутній під час розгляду справи, проте був обізнаний про розгляд такої справи судом. При цьому, він не проявив будь-якого інтересу щодо руху справи та результатів її розгляду.

Викладене вище свідчить про те, що підстави для поновлення строку, вказані представником заявники, не можуть бути визнані поважними, оскільки ОСОБА_1 , будучи обізнаним про розгляд справи як сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, не надав доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили б з березня 2024 року вжити заходи задля отримання копії оскаржуваного рішення суду та вчасне вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного вище, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі №484/647/24 за позовом ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити та заяву про перегляд вказаного заочного рішення залишити без розгляду.

Керуючись ст. 44, 126, 258-261, 284, 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2024 у справі №484/647/24, провадження №2/484/529/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити

Заяву про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2024 у справі №484/647/24 провадження №2/484/529/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Н.А.Медведєва