ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/484/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 753/14344/24 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2025 року (ухвалене суддею Наумчук В.А., дату складення повного тексту судового рішення не зазначено) в справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк», позивач, апелянт) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позов обгрунтований тим, що 11 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг (проєкт «Monobank»), у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 11 серпня 2020 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок в розмірі до 50000 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Вказує, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, ОСОБА_2 не надав своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим, станом на 26 травня 2024 року утворилася заборгованість загальним розміром 99049.70 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту та судові витрати.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2025 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк», відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Універсал Банк», в інтересах якого діє адвокат Македом О.А., подано на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування при наданні банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, оскільки відповідач підписив анкету-заяву, де є відповідні обов`язки щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

На думку сторони апелянта, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 11 серпня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Однак, відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала.

Зазначає, що доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку за кредитним договором матеріали справи не містять та не відображені в рішенню суду. Відповідач ніяких доказів на спростування наявності боргу і розміру заборгованості не надав, що є процесуальним обов`язком.

У зв`язку із викладеним просить рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

АТ «Універсал Банк» створив проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

11 серпня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 10 серпня 2020 року (а.с.8).

У пунктах 2, 3 Анкети-заяви міститься прохання ОСОБА_2 відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» на його ім`я, а також встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3.2% на місяць.

Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомилася та отримала примірник у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови.

До договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», які не містять реквізитів та підпис позичальника (а.с.9).

Також до договору банком долучено паспорт споживчого кредиту, який не містить реквізитів та підпис позичальника (а.с.24-26).

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10 липня 2020 року вбачається, що станом на 26 травня 2024 року у ОСОБА_2 існує заборгованість загальним розміром 99049.70 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 99049.70 грн (а.с.6-7).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини першої та другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 підписав 11 серпня 2020 року анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank».

Анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 11 серпня 2020 року містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться копія паспорта ОСОБА_2 , його фото, які скопійовані та надані до анкети.

Також у Анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку відповідно до умов Договору. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3.2% на місяць. У Анкеті-заяви до Договору про надання банківських послуг вказано, що підписавши анкету заяви підтверджує факт передачі другого примірника Анкети-заяви, платіжної картки (Mоnobank) та тарифів. Однак, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що підписана 11 серпня 2020 року відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг містить лише її анкетні дані та контактну інформацію та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Вказана анкета не містить даних про розмір наданих кредитних коштів, а тільки прохання про встановлення кредитного ліміту на суму, зазначену у мобільному додатку, однак в позовній заяві вказано про отримання відповідачем кредиту ліміту у розмірі 50000.00 грн.

В анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, яку саме відповідач отримав платіжну картку Monobank, її номер, строк дії цієї картки та що на його ім`я відкрито поточний рахунок, про який він вказав у заяві.

Також в анкеті-заяві зазначено: «прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим електронним ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису» (п. 6).

До позовної заяви не долучено докази, які б свідчили, яке рішення було прийнято позивачем за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Апеляційний суд критично оцінює долучені позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank Universal Bank в редакції з 27 листопада 2021 року, тобто більше ніж через рік після підписання відповідачем Анкети-заяви (а.с.9).

Також не може братися до уваги долучений паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, оскільки такий документ відповідачем не підписаний.

Розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

З наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , оскільки будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про те, що розрахунок заборгованості, наданий банком, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві, паспорті споживчого кредиту, Тарифам та Умовам, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки паспорт споживчого кредиту не підписаний позичальником.

Твердження апелянта про те, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 11 серпня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, умови якого банком були виконані, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять.

Посилання апелянта про те, що боржник ніяких доказів на спростування наявності боргу та розміру заборгованості не надав, колегія суддів приймає, однак приходить до висновку, що вказана обставина не є безумовною підставою для задоволення даного позову, який не підтверджений належними та допустимими доказами.

Більше того, колегія суддів враховує процесуальну поведінку позивача, який є банківської установою та в якого, відповідно, повинні зберігатися первинні документи щодо видачі кредитних коштів та виписка з особового рахунку клієнта, однак вказані докази стороною позивача не долучено.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним позовній на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 13 червня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак