ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/541/23Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/531/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Гичко К.С.

представника апелянтки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/541/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 , на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року (постановлену суддею Сидораком Г.Б., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) про поворот виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_7 , про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи та стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ, позивач) звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 , до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_12 , про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи та стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Заява обґрунтована тим, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року скасовано рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2023 року, на підставі якого із МТСБУ в користь позивачів стягнуто кошти у розмірі 249888.27 грн, в частині стягнення штрафних санкцій (пені, 3% річних, інфляційних втрат).

У зв`язку із викладеним, в порядку повороту виконання судового рішення просив стягнути з позивачів на користь МТСБУ кошти, а саме: з ОСОБА_8 5454.95 грн та ОСОБА_9 59083.32 грн.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2024 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_13 .

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року заяву МТСБУ про поворот виконання рішення суду, задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2023 року у справі № 604/541/23. Стягнуто з ОСОБА_13 як правонаступника ОСОБА_8 на користь МТСБУ в порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в сумі 2727.47 грн. Стягнуто з ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 , в порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в сумі 61810.79 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 , в інтересах якої діє адвокат Гудз Роксолана Андріївна, подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2023 року, МТСБУ добровільно 16 серпня 2023 року перерахувало на рахунок представника за довіреністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» грошові кошти у розмірі 249888.27 грн. Зазначає, що добровільне відшкодування шкоди є відшкодуванням шкоди стороною без примусу у спосіб, встановлений чинним законодавством. При цьому особа вчиняє певні дії, спрямовані на таке відшкодування (компенсацію), що виключає можливість повороту виконання такого, як виконання судового рішення. Крім того, примусового виконання судового рішення не відбувалось, заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Підволочиського районного суду Тернопільської області позивачами до відділу державної виконавчої служби чи приватним виконавцям не направлялось. При цьому, вже після проведення добровільного відшкодування, МТСБУ подано апеляційну скаргу на судове рішення, що вказує на суперечливу поведінку відповідача у вказаному спорі.

Також як вбачається з постанови апеляційного суду, рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат та прийняте в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. У даному випадку при скасуванні рішення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання рішення не допускається. Отже, суд першої інстанції, вирішуючи заяву МТСБУ про поворот виконання рішення, залишив поза увагою положення статті 445 ЦПК України, незважаючи на те, що поворот виконання рішення суду стосується відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Звертає увагу на те, що можливість повороту виконання судового рішення у справі про відшкодування шкоди передбачена виключно в разі недобросовісних дій позивача (стягувача), згідно з якими скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами. З огляду на викладене, не є достатньо самої лише обставини щодо скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним просить скасувати ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.

19 травня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від МТСБУ, в інтересах якого діє адвокат Гусєв Павло Володимирович, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що у даній справі вирішується питання повернення коштів не за шкоду, завдану здоров`ю або каліцтвом, а пені, інфляційних втрат та 3% річних.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_9 адвокат Гудз Р.А. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату час та місце розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

У травні 2023 року ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 , в інтересах яких діяв адвокат Гудз Роксолана Андріївна, звернулися до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_12 , про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи та стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_8 витрати на поховання у розмірі 17350.00 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4349.38 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 310.87 грн, інфляційні втрати у розмірі 794.70 гривень, а всього разом 5454.95 грн, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000.00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 , що діє як законний представник ОСОБА_10 , страхове відшкодування утриманцю у розмірі 78000.00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 , що діє як законний представник ОСОБА_11 , страхове відшкодування утриманцю у розмірі 78000.00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 , що діє як законний представник ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 49150.68 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2949.04 грн, інфляційні втрати у розмірі 6983.60 грн, а всього разом 59083.32 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_9 , що діє як законний представник ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

В решті позовних вимог, відмовлено.

З платіжної інструкції №974460 від 16 серпня 2023 року вбачається, що МТСБУ перерахувало на рахунок представника позивачів за довіреністю ТОВ «ЮК «Центр Автовиплат Поліс» грошові кошти у розмірі 249888.27 грн. Зазначено призначення платежу: виплата по справі №86346 ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) згідно подання №348 від 15 серпня 2023 року, виконання судового рішення по справі №604/541/23 (т.4 а.с.5).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року апеляційну скаргу МТСБУ на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2023 року, задоволено.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 липня 2023 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат скасовано та прийняте в цій частині нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 про стягнення з МТСБУ в її користь пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4349.38 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 310.87 гривень, інфляційних втрат у розмірі 794.70 грн, а всього 5454.95 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 до МТСБУ про стягнення в її користь пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 49150.68 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 2949.04 грн, інфляційних втрат у розмірі 6983.60 грн, а всього 59083.32 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 травня 2024 року провадження у справі поновлено та залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_13 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15.

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 445 ЦПК України передбачені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Зокрема, у разі скасування за нововиявленими чи виключними обставинами рішень у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, поворот виконання допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтоване на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 592/12956/21.

Поворот виконання рішення суду - є самостійним способом захисту прав і певною процесуальною формою поновлення судом порушених прав зацікавлених осіб у разі, коли судове рішення виконане, але згодом скасовано з відмовою у задоволенні позову.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що поворот виконання рішення - форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судового рішення законної сили. Інститут повороту виконання рішення був запроваджений законодавцем для усунення наслідків, які можуть виникнути внаслідок повного чи часткового виконання у подальшому скасованого чи зміненого рішення. Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем усього одержаного за скасованим рішенням.

Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, МТСБУ покликалося на те, що спірна сума 64538.27 грн складається з пені, 3% річних, інфляційних витрат, та входила у загальну суму 249888.27 грн згідно судового рішення, яку 16 серпня 2023 року виплачено відповідачем на користь позивачів на підставі судового рішення, яке в подальшому скасовано в частині суми 64538.27 грн.

У справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що позивачі отримали грошові кошти в розмірі 249888.27 грн за рішенням суду.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у даній справі постановою апеляційного суду від 14 грудня 2023 року рішення суду першої інстанції від 26 липня 2023 року скасовано в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат та прийняте в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

У справі, що переглядається, грошові кошти в сумі 64538.27 грн (пеня, 3% річних та інфляційні втрати) набуті позивачами на підставі судового рішення, яке в подальшому скасовано, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним способом захисту порушених прав є звернення МТСБУ до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком, що зважаючи на те, що рішення суду, яке стало підставою для перерахування на користь позивачів, скасовано в частині пені, 3% річних та інфляційних витрат, то у даній справі існують правові підстави для задоволення заяви МТСБУ про поворот виконання рішення суду у цивільній справі №604/541/23, та стягнення з ОСОБА_8 коштів у розмірі 5454.95 грн, з ОСОБА_9 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_10 та малолітнього ОСОБА_11 , - 59083.32 грн.

Разом з тим, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та її правонаступниками є ОСОБА_13 та неповнолітня ОСОБА_10 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_9 , тому місцевий суд правильно виходив з того, що слід розподілити суму, яка б мала бути стягнена з неї, в рівних частках по 2727.47 грн з кожного правонаступника.

Доводи сторони апелянта про те, що МТСБУ добровільно 16 серпня 2023 року перерахувало на рахунок позивачів грошові кошти у розмірі 249888.27 грн суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказане спростовується інформацією про призначення платежу у платіжній інструкції №974460 від 16 серпня 2023 року.

Твердження сторони апелянта про те, що добровільне відшкодування стороною шкоди виключає можливість повороту виконання судового рішення апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в даній справі ставиться питання про повернення не завданої шкоди, а пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Посилання сторони апелянта на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року в адміністративній справі №818/678/17, суд апеляційної інстанції приймає, однак зазначає, що правовідносини у вказаній справі не є тотожними (релевантними), як у цивільній справі №604/541/23. Зокрема, в адміністративній справі, яку переглядав Верховний Суд, предметом позову були компенсація моральної шкоди, натомість предметом у цивільній справі № 604/541/23 є повернення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Доводи сторони апелянта про те, що можливість повороту виконання судового рішення у справі про відшкодування шкоди передбачена виключно в разі недобросовісних дій позивача (стягувача), колегія суддів відхиляє, оскільки суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення, мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі №405/3788/19.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи заяву, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 09 червня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак