Провадження № 2/127/2146/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі секретаря судового засідання Бойчук Я. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПРАТ "СК "МІСТО", ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який мотивував тим, що ОСОБА_2 , 05.09.2024 року, о 19 год. 46 хв., в м. Вінниці, на перехресті вулиць Пирогова - М. Литвиненко - Вольгемут, керуючи тролейбусом «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 , здійснила виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустила дотичне зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в момент початку виїзду тролейбуса на зустрічну смугу руху, розпочав рух для уникнення зіткнення. В подальшому, водійка тролейбуса допустила зіткнення з автомобілями: «Lexus LX500», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 та «Opel Calibra», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_6 , які стояли в межах належної їм смуги для повороту ліворуч до вул. Блока, в м. Вінниці. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 порушила п. 2.3 б, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України.

За даним фактом 05.09.2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000654 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП у Вінницькій області Господарця А. П., від 14.11.2024 року, кримінальне провадження № 0000654 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому, постанову направлено до УПП у Вінницькій області для складання протоколу щодо притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3 б, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року, ОСОБА_2 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та їй призначено відповідне стягнення в межах даної статті.

Позивач зазначає, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_7 , він є власником транспортного засобу «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до рахунку (дефектний акт) № Т-00001249 від 30.09.2024 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 354 196 грн.

Таким чином, водієм тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 , позивачу ОСОБА_1 , як власнику авто «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 ,, завдано майнову шкоду у розмірі 354 196 грн.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаним Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 даного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 даного Закону).

Так, позивач зазначає, що установлено, що тролейбус «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 застрахований згідно договору КП «ВТК» та ПРАТ "СК "МІСТО" на суму 100000 грн з франшизою 1000 грн.

Внаслідок страхового випадку, що стався внаслідок ДТП 05.09.2024 за участі тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 та автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , ПРАТ "СК "МІСТО" складено страховий акт за результатами якого прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 12 320 грн. 50 коп.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Довідкою № 393 від 10.03.2025 КП «Вінницька транспортна компанія» підтверджується, що ОСОБА_2 , працює водієм тролейбуса КП «ВТК» з 09.08.1979 по теперішній час.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, враховуючи, положення ст. 1172, 1187 та 1194 ЦК України відповідач КП «Вінницька транспортна компанія», яке являється одночасно і власником джерела підвищеної небезпеки та юридичною особою працівником ( ОСОБА_2 ) якої, при виконані своїх трудових обов`язків завдано шкоду внаслідок ДТП, зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 , різницю між фактичним розміром шкоди 354 196 грн і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 12320 грн. 50 коп., що становить 341 876 грн.

Щодо заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди, позивач зазначає, що відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Ч.1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підстави та умови для компенсації моральної шкоди наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18), де вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правові висновки та правові позиції суду касаційної інстанції є обов`язковими до застосування та покликані забезпечити сталість та єдність судової практики, а наведені судові прецеденти є релевантними та корелюються зі спірними правовідносинами.

Так, позивач зазначає, що внаслідок ДТП від 05.09.2024 за участі тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , йому - як потерпілому, завдано моральної шкоди у зв`язку з суттєвим пошкодженням його майна, а саме автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , 2022 року випуску, який на момент ДТП перебував майже в новому стані, враховуючи пробіг 28 тис. км. Після відновлення автомобіль фактично втратив свою ціну.

Також, зазначає, що даним автомобілем фактично неможливо повноцінно користуватись, що ускладнило його життя, оскільки у його власності є лише один транспортний засіб, яким він фактично може доїхати до свого місця роботи, що знаходиться за 70 км. від його місця проживання.

Крім того, вказана ДТП викликала глибокі душевні страждання, що вплинуло на здоров`я позивача, а саме 17.09.2024 у нього відбувся 2 ст. неускладнений гіпертонічний криз. У подальшому це призвело до суттєвих порушень здоров`я, що виразилось у змішаній тривожній та депресивній реакції. При цьому, для відновлення попереднього стану за призначенням лікаря, позивачем вже тривалий час приймаються ряд препаратів, що також є об`єктом моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, їх тривалість, стан здоров`я позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку позивача із відповідача слід стягнути на його користь моральну шкоду у сумі 20 000 грн.

Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., оскільки фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках підготовки позовної заяви та збору документів становить 10 000,00 грн. на підтвердження чого надав Акт передачі-прийняття наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 04.04.2025 року, квитанцію про сплату 10 000,00 грн. та детальний опис робіт до Договору про надання правової допомоги від 03.03.2025.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

До Вінницького міського суду 08.05.2025 від відповідача КП "Вінницька транспортна компанія" надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого сторона мотивує не визнання позову тим, що позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, що підтверджують отримані пошкодження автомобіля, на які він посилається в своїй позовній заяві.

Відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач зазначає, що з відповідача повинно бути стягнуто кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 341 876 грн., посилаючись на ч.1,2 ст. 1187 ЦК України, та ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Вимога позивача про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок Відповідача.

Позивач посилається тільки на рахунок (дефектний акт) № Т-0001249 від 30.09.2024 року, в якому виконавець послуг визначає вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyndai IONIQ д.н.з. НОМЕР_2 на суму 354 196 грн.. Лише наявність даного рахунку не надає правомірності вважати, що даний доказ є належним доказом по справі та підлягає відповідній оцінці під час розгляду справи. Крім того, відповідач зауважує, що виконавець послуг по ремонту є заінтересованою стороною в отриманні максимальних коштів за проведення ремонту автомобіля, що свідчить про достатню необ`єктивність та сумнівність даного доказу під час визначення матеріальної шкоди та задоволення позову. В матеріалах справи відсутній акт огляду пошкодженого транспортного засобу, де б зазначались конкретні пошкодження, які були спричиненні внаслідок аної орожньо-транспортної пригоди, також відсутній висновок проведення ранспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, яким би можна уло встановити вартість атеріального збитку, заподіяного автомобілю Hyndai IONIQ д.н.з. НОМЕР_2 .

Оскільки дорожньо-транспортна пригода за участю належного відповідачу тролейбуса Богдан Т70117 інвентарний № 014 та автомобілем Hyndai IONIQ д.н.з. НОМЕР_2 , сталась 05 вересня 2024 року о 19 год. 46 хв. в м. Вінниці на перехресті вулиць Пирогова М. Литвиненко-Вольгемут, встановити факт того, що послуги та матеріали, які зазначені в рахунку та в акті виконаних робіт були отримані транспортним засобом саме під час ДТП, а не до чи після цієї події є неможливими.

Таким чином на думку відповідача, позивач не виконав свого процесуального обов`язку у відповідності до ст 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухиленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Та як наслідок, позивачем не наведено причинно-наслідкового зв`язку між заявленою до відшкодування шкодою та протиправністю поведінки відповідача, що повинна була б мати місце під час ДТП.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи».

Що стосується заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то відповідач зазначає, що відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно абз. 1 п. 4 вказаної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідач посилається на те, що відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У абз. 2 п. 5 Постанови, судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Дорожньо-транспортна пригода це подія, яка виражається у зіткненні двох або більше транспортних засобів під час здійснення ними руху по дорозі загального користування, що призвело до механічного пошкодження даних транспортних засобів.

Сама по собі дорожньо-транспортна пригода накладає на людину негативні емоції, але поряд з цим слід відмітити, що Страждання це відчуття фізичного болю, глибоких душевних мук, а не будь-яка негативна емоція. Таким чином не усі стресові ситуації, які накладають на людину негативні емоції потребують матеріального відшкодування із застосуванням інституту моральної шкоди. А з огляду на теперішню ситуацію в країні, то практично у всіх людей можна спостерігати погіршення здоров`я, яка спостерігається змішаною тривожністю та депресивною реакцією.

Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідач вважає, що відшкодування позивачу моральної шкоди завданої в результаті ДТП, у розмірі 20 000, 00 грн., є неможлива, зазначений розмір відшкодування є не достатньо обгрунтованим та завищеним.

28.05.2025 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач збільшив позовну вимогу щодо стягнення майнової шкоди, а саме просив стягнути з Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на його користь майнову шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 379 380 гривень, посилаючись на висновок експерта №СЕ-19/102-25/11574-АВ від 26.05.2025 року, долучений до матеріалів справи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2025 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з мотивів, вказаних у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що заявлені вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, сторона відповідача не визнає.

Треті особи ОСОБА_2 та представник СК «МІСТО», у судове засідання не з`явились, при цьому були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомили, заяв та клопотань не подавали.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_7 , позивач ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 .

За фактом дорожньої транспортної пригоди 05.09.2024 за участю позивача ОСОБА_1 , внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000654 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно обставин даної ДТП установлено, що ОСОБА_2 , 05.09.2024 року о 19 год. 46 хв., в м. Вінниці на перехресті вулиць Пирогова - М. Литвиненко - Вольгемут, керуючи тролейбусом «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 , здійснила виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустила дотичне зіткнення із задньою лівою частиною автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в момент початку виїзду тролейбуса на зустрічну смугу руху, розпочав рух для уникнення зіткнення. В подальшому, водійка тролейбуса допустила зіткнення з автомобілями: «Lexus LX500», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_5 та «Opel Calibra», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_6 , які стояли в межах належної їм смуги для повороту ліворуч до вул. Блока в м. Вінниці. Внаслідок ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 , порушила п. 2.3 б, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України.

Постановою слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП у Вінницькій області Господарця А. П., від 14.11.2024 року, кримінальне провадження № 0000654 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому, постанову направлено до УПП у Вінницькій області для складання протоколу щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.3 б, п. 10.1, п. 12.1 ПДР України.

В подальшому, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2024 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено відповідне стягнення в межах даної статті.

Довідкою № 393 від 10.03.2025 КП «Вінницької транспортної компанії» підтверджується, що ОСОБА_2 , працює водієм тролейбуса КП «ВТК» з 09.08.1979 по теперішній час.

Тролейбус «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 застрахований згідно договору КП «ВТК» та ПРАТ "СК "МІСТО" на суму 100000 грн з франшизою 1000 грн.

Внаслідок страхового випадку, що стався внаслідок ДТП 05.09.2024 за участі тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 та автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , ПРАТ "СК "МІСТО" складено страховий акт за результатами якого прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 12 320 грн. 50 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна, як держава, яка прагне вступу в Європейський Союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" .

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаним Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 даного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 даного Закону).

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону позивачем дотримано процедуру та черговість по зверненню щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП та фактично згідно страхового акту ПРАТ "СК "МІСТО" отримано частину майнової шкоди і отримано виплату страхового відшкодування в сумі 12 320 грн. 50 коп.

При цьому, згідно ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Так, відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із ч. 2. ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 ст. 1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЄ-19/102-25/11574-АВ від 26.05.2025 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 станом на дату оцінки, а саме 05.09.2024 могла становити 391 700 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, стороною відповідача незважаючи на позицію викладену у відзиві на позовну заяву щодо не доведення позивачем шкоди та причинно наслідкового зв`язку ДТП і шкоди, до суду не надано жодного належного та допустимого доказу спростування доводів позивача.

Таким чином, у ході розгляду справи, позивачем шляхом подання відповідних доказів доведено розмір майнового збитку завданого йому в наслідок ДТП від 05.09.2024 року за участю тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 , що належить КП «ВТК», що складає 379 380 гривень, а тому заявлені вимоги в цій частині, підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Ч.1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підстави та умови для компенсації моральної шкоди наведені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18), де вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правові висновки та правові позиції суду касаційної інстанції є обов`язковими до застосування та покликані забезпечити сталість та єдність судової практики, а наведені судові прецеденти є релевантними та корелюються зі спірними правовідносинами.

Відповідно висновку експерта Вінницьким науково-дослідним експертно -криміналістичним центром МВС України №СЄ-19/102-25/11574-АВ від 26.05.2025 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 станом на дату оцінки, а саме 05.09.2024 могла становити 391 700 грн.

Тому, твердження позивача, що внаслідок ДТП від 05.09.2024 за участі тролейбуса «Богдан Т70117», бортовий номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , йому завдано моральної шкоди у зв`язку з суттєвим пошкодженням його майна, а саме автомобіля «Hyundai IONIQ», д.н.з. НОМЕР_2 , 2022 року випуску, який на момент ДТП перебував майже в новому стані, враховуючи пробіг 28 тис. км., а після відновлення автомобіль фактично втратив свою ціну, знайшла своє підтвердження у ході розгляду справи.

Так, позивачем до суду надано Консультаційний висновок кардіолога від 18.09.2024 згідно якого у ОСОБА_1 , 17.09.2024 мав місце 2 ст. неускладнений гіпертонічний криз. Крім того, згідно довідки лікаря ЦПЗ «Євромед» ОСОБА_7 у ОСОБА_1 встановлений діагноз: Змішана тривожна та депресивна реакція на стрес. Також, дана довідка узгоджується з заключенням лікаря «Нейромед» від 15.11.2024 ОСОБА_8 .

Таким чином, позивачем доведено, що внаслідок ДТП у нього викликали глибокі душевні страждання, що вплинуло на здоров`я позивача, а саме 17.09.2024 у нього відбувся 2 ст. неускладнений гіпертонічний криз. У подальшому, це призвело до суттєвих порушень здоров`я, що виразилось у змішаній тривожній та депресивній реакції. При цьому, для відновлення попереднього стану за призначенням лікаря, позивачем вже тривалий час приймаються ряд препаратів, що також є об`єктом моральної шкоди.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням викладеного та враховуючи характер та глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений розмір заподіяної позивачу моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду, а тому заявлені вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення.

Що стосується заявлених вимог в частині відшкодування понесених судових витрат, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках підготовки даної позовної заяви та збору документів, становить 10 000,00 грн. що підтверджується Актом передачі-прийняття наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 04.04.2025 року, квитанцією про сплату 10 000,00 грн., та детальним описом робіт до Договору про надання правової допомоги від 03.03.2025.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача КП «Вінницька транспортна компанія» на користь позивача ОСОБА_1 , витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Крім того, у ході розгляду справи за зверненням позивача проведено транспортно-товарознавчу експертизу ( висновок експерта Вінницький НДКЦ МВС України №СЄ-19/102-25/11574-АВ від 26.05.2025)

Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду стаття 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача КП «Вінницька транспортна компанія» на користь позивача ОСОБА_1 , витрат за проведення експертизи у розмірі 4 293 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового в сумі 3 420 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПРАТ "СК "МІСТО", ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 майнову шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 379 380 (триста сімдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят) гривень.

Стягнути з Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 моральну шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме проведення експертизи в розмірі 4 293 (чотири тисячі двісті дев`яносто три) гривні.

Стягнути із Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути із Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3 420 (три тисячі чотириста двадцять) гривень.

В частині інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12.06.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство "Вінницька транспортна компанія", , місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 29, м. Вінниця.

Третя особа: ПРАТ "СК "МІСТО", , місцезнаходження: вул. Хлібна, буд.25, м. Вінниця.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП суду невідомий, адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: