Справа № 364/223/25
Провадження № 2/364/178/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в селищі Володарка, в загальному порядку цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 , засоби електронного зв`язку не зазначено),

представниця позивача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адвокат АБ «Валентини Рашкової» , свідоцтво КС №8143/10 від 18.07.2019, адреса: АДРЕСА_2 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел: НОМЕР_4 , наявний електронний кабінет)

до

Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області (, адреса: площа Миру, 4, селище Володарка, Білоцерківський район, Київська область, 09301, засоби зв`язку: № тел. +38 (04569) 5 06 65, е-пошта: , наявний електронний кабінет)

про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

20.03.2025 до суду в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, ознайомившись з якою 25.03.2025, суддя залишила її без руху та надала позивачу строк усунути встановлені недоліки.

09.04.2025 представниця позивача звернулася до суду та просила подовжити строк необхідний для усунення недоліків позовної заяви.

11.04.2025 суд подовжив строк визначений ухвалою від 25.03.2025.

23.04.2025 на усунення недоліків, представниця позивача подала до суду позовну заяву у новій редакції та долучила квитанцію про сплату судового збору.

Представниця позивача, посилаючись на викладені у позові обставини та на ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст 2, 3, 4, 12, 13, 81, 206, 263-265, 273 ЦПК України, просить суд:

- визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці після набрання рішенням законної сили, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-встановити факт наявності родинних зв`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме встановити, що він є правнуком померлої;

-витребувати спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 30.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10.06.2025.

10.06.2025 в підготовче судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. На адресу суду представниця позивача подала заяву, якою підтримала вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просила позов задовольнити. Одночасно просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача (а.с. 111).

Відповідач Володарська селищна рада Білоцерківського району Київської області просили судовий розгляд провести без участі їхнього представника. Проти позовних вимог не заперечували (а.с. 101).

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та його представниці, відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доцільність розгляду справи в підготовчому засіданні з ухваленням рішення, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, за наведених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 у віці 90 років (а.с.62).

Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої увійшло спадкове майно: житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_3 , земельна ділянка площею 4,346 яка, яка розташована в межах Володарського ОТГ, земельна ділянка площею 0,419 га місцезнаходження якої с. Рубченки.

Так, спадкодавця 23 березня 2009 року вчинила розпорядження на випадок смерті, яким заповіла належну їй, ОСОБА_3 , земельну ділянку площею 4,346 га (Державний акт серії І-КВ № 081033 виданий Рубченківською сільською радою) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.72).

Наявність заповіту стверджена інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № витягу 19394257 від 13.04.2009 ( з.б. а.с.72).

Окрім наведеного до позовної заяви долучено заповіт, яким ОСОБА_3 належний їй житловий будинок заповідала своїй онуці ОСОБА_4 (а.с.73), остання померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с.56).

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.05.2025 № 81045367 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 не заводилася (а.с.109, 110).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходячи із засад розумності, виваженості, вважає, що першочергово слід встановити факт родинних відносин.

Так, позивач просить суд встановити, що він ОСОБА_1 є правнуком ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20.

Так, ступінь споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , встановлена з наданих суду письмових доказів, які вказують, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с.62) мала дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.60) та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 73 роки ( а.с.61). Дочкою ОСОБА_6 була матір позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 55), але вона померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у віці 47 років (а.с.56). Окрім зазначеного ОСОБА_7 мала синів: ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 у віці 36 років ( а.с.58); ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 у віці 44 роки ( а.с.59).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, матеріали справи не містять.

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою щодо прийняття спадщини після ОСОБА_3 за заповітом та за законом, але отримав відмову ( а.с. 75, 76), оскільки не в повній мірі довів спорідненість з спадкодавцею та пропустив строк визначений для подання заяви про прийняття спадщини. до нотаріуса.

Дослідивши письмові докази судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Часом відкриття спадщини відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1233 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Частина 1 статті 1266 ЦК України зазначає, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно положень статті 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19).

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із непереборними, істотними труднощами, які виникли не зважаючи на його волевиявлення, зокрема: 12 березня 2020 року - в Україні запроваджено карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19); 24 лютого 2022 року в Україні оголошено обмеження в пересуванні через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну оголошено воєнний стан (з початку повномасштабного вторгнення позивач перебуває на військовій службі в ЗСУ). З огляду на зазначене, у встановлений законом для прийняття спадщини 6 місячний строк, він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Отже позивач пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини через об`єктивні перешкоди і відсутність реальної можливості звернутися до нотаріуса.

Згідно довідок виданих військовою частиною НОМЕР_5 ( а.с. 79), військовою частиною НОМЕР_6 ( а.с. 78) ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації, має звання старший солдат. Згідно посвідчення від 26.02.2024 серії УБД має пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій ( а.с.77).

Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України.

Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Ураховуючи, що прабаба позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 90 років, отже ОСОБА_1 , дійсно пропустив законодавчо визначений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Інформаційна довідка зі спадкового реєстру № 81045367 від 05.05.2025 вказує, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 не заводилася ( а.с.110)

Як вже неодноразово зазначалося судом, інших спадкоємців щодо майна померлої, які б звернулися з відповідною заявою до нотаріуса, судом, у даному провадженні не встановлено.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує введення військового стану на території України, проходження військової служби у Збройних Силах України, що суд вважає поважними причинами та в своїй сукупності є об`єктивними обставинами, що перешкоджали позивачу своєчасно подати заяву.

24 лютого 2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану.

Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24 червня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що позивач є правнуком ОСОБА_3 та пропустив строк прийняття спадщини, з поважних об`єктивних причин, захистити своє порушене право не може, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення його від спадкування, як за законом так і за заповітом. Позивачем надано належні та допустимі докази поважності пропущеного строку для прийняття спадщини. Суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини ОСОБА_1 поважними, а тому позов задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 12, 80, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 315, 354 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

ВИРШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є правнуком ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 90 років, про що 23 грудня 2014 року складено актовий запис № 20.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) додатковий строк, терміном в три місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Л. Моргун