Номер провадження 2/754/4522/25
Справа №754/5634/25
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., розглянувши в спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 170 946,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.10.2014 року. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним Вишневим відділом державної виконавчої служби Бучанського району Київської області у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів за періоди з січня 2021 року по січень 2025 року. Розмір пені у зв`язку із наявною заборгованістю становить 170 946,56 грн. На день подання цього позову відсутня інформацію про те, що заборгованість по аліментам виникла не з вини відповідача.

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначається, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2014 року по цивільній справі № 754/16252/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та постановлено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.10.2014 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.10.2014 року. У зв`язку зі зміною місця реєстрації відповідача Постановою про прийняття виконавчого провадження старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Домбровською В. О. від 31.08.2020 року було прийнято виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 754/16252/14-ц, виданого 18.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 (син - ОСОБА_4 ) в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач звертав увагу суду, що позивачем до цієї позовної заяви долучено додаток Розрахунок заборгованості по аліментам 2025-03 АСВП НОМЕР_3 - ОСОБА_3 , тоді як відповідно до Постанови про прийняття виконавчого провадження старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.08.2020 року прийнято виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/16252/14-ц, виданого 18.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька - ОСОБА_3 ) в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 07.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року відкрито ще одне провадження по цивільній справі № 754/5637/25 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів (в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ), де позивачем до позовної заяви долучено додаток Розрахунок заборгованості по аліментам 2025-03 АСВП НОМЕР_2-ОСОБА_4. Відповідно до Розрахунку заборгованості Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), максимальний розмір заборгованості був у травні 2024 у сумі 35 453,16 грн., тоді як позивачем заявлено позовні вимоги у сумі 170 946,56 грн., що перевищує максимальну заборгованість згідно розрахунку майже в 5 разів та, на думку відповідача, порушує загальні засади справедливості, добросовісності та розумності регулювання сімейних відносин, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідач зазначає, що у період з січня 2021 по січень 2025 він не ухилявся від сплати аліментів та сплачував їх регулярно та без затримок, копії відповідних платіжних інструкцій надаються, окрім періоду березень-грудень 2022, коли на території України було оголошено правовий режим воєнного стану, і що було допущено не з вини відповідача, а через виникнення заборгованості роботодавця перед відповідачем. Відповідач не може погодитись з вимогами позивача щодо неустойки (пені) за червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2020 року оскільки аліментні платежі було сплачено в повному обсязі та в строк. Крім того, у період з 07 жовтня 2020 по 30 червня 2021 відповідач був зареєстрований як безробітний в Києво-Святошинському районному центрі зайнятості та продовжував сплачувати щомісячно платежі за аліментами в розмірі 1/6 доходу, як визначено рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2014 року. Подальша заборгованість та відповідно неустойка (пеня) за прострочку сплати аліментів, заявлена позивачем, допущена не з вини відповідача та не може бути визнана відповідачем виходячи з наступного. З 23.09.2021 року по 31.01.2023 року відповідач працював на Державному підприємстві «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». У зв`язку з повномасштабним військовим вторгненням російської федерації на територію України 19.03.2022 року на добровільній основі, відповідачем було підписано Контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням № НОМЕР_1 Борщагівської сільської територіальної громади «Петропавлівський» строком на 3 (три) роки з 11.03.2022 року по 11.03.2025 року. На підставі наказу Підприємства від 24.03.2022 №14-К відповідача було увільнено від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони за контрактом зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків з 19.03.2022 року. Протягом 2022 року належна відповідачу заробітна плата підприємством не сплачувалася, що призвело до виникнення заборгованості перед відповідачем та стало підставою для звернення відповідача до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі. Постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2024 року по справі № 759/17485/22 рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14.12.2023 року скасовано та прийнято нову постанову, відповідно до якої позов відповідача до підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено та постановлено стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_2 середній заробіток в розмірі 220 124,53 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів при виплаті та компенсацію частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 50 128,01 грн. Листом від 22.05.2024 року відповідачем було проінформовано Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перед проведенням Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 року про наявність у підприємства заборгованості з заробітної плати перед відповідачем. Відповідач продовжував сумлінно виконувати обов`язок батьків, що проживають окремо, щодо утримування дитини, виконуючи аліментні зобов`язання шляхом щомісячної добровільної сплати аліментних платежів на картковий рахунок позивача, а заборгованість, за виникнення якої позивач має намір стягнути неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів за період березень - грудень 2022, виникла не з вини відповідача, та не залежала від його волевиявлення та яка відповідно не може бути визнана відповідачем. Крім того, відповідач у добровільному порядку вжив заходи щодо сплати заборгованості за не отриманою заробітною платою, сплативши 38 150,00 грн. на рахунок Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 31.01.2023 року відповідач звільнився з підприємства і відповідно до наказу Держпродспоживслужби від 30.01.2023 року № 99 з 01.02.2023 року його було призначено на посаду державної служби - головного спеціаліста Сектору з питань запобігання та виявлення корупції, де він і працює по даний час. Відповідно до Довідки старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дрижко Т.М. від 07.04.2025 року станом на 01.04.2025 року у відповідача відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, сукупний розмір заборгованості, з урахуванням добровільної сплати відповідачем аліментів з неотриманої заробітної плати щодо якої існує заборгованість підприємства та примусове виконання рішення суду по справі №759/17485/22, свідчить про фактичну переплату (сплату аліментів авансом), що виключає необхідність забезпечення виконання відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів та, як наслідок, застосування до відповідача такого способу забезпечення виконання зобов`язання як неустойка (пеня). На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

24.04.2025 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначає, що відповідач не довів відсутність вини, допустив тривале прострочення, а нарахування пені відбулося згідно з законом і судовою практикою. Позивач просила суд відхилити доводи, викладені у відзиві відповідача. Позов задовольнити повністю - стягнути з ОСОБА_2 пеню у сумі 170 946,56 грн.

02.05.2025 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів по справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2009 року, мають дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.10.2014 року та аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07.10.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. Сума боргу за попередній місяць не додається до розрахунку неустойки за наступний місяць.

Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд має керуватися довідкою ВДВС про розрахунок заборгованості, в якій мають бути враховані доходи відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Тобто у разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується.

Відповідно до Розрахунку заборгованості Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по ВП№НОМЕР_3 максимальний розмір заборгованості був у травні 2024 у сумі 35 453,16 грн.

При цьому позивач, долучаючи вказану довідку - розрахунок, не надає повний розрахунок, з урахуванням сплачених аліментних зобов`язань та заявляє позовні вимоги у сумі 170 946,56 грн., що перевищує максимальну заборгованість згідно розрахунку.

Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 07.04.2025 року, виданої відповідачу Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) по виконавчому провадженні №НОМЕР_3, відкритого 07.06.2017 року, станом на 01.04.2025 року - відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Крім того, відповідачем до відзиву на позов було надано платіжні інструкції, відповідно до яких аліменти за червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2020 року були сплачені на рахунок позивача, а саме:

за червень 2020 року - платіжне доручення №Р24А443479316С77806 від 01.07.2020 року на суму 2 340 грн. з призначенням платежу «Алименты Июнь 2 2020» (іншою квитанцією сплачувалися аліменти на другу дитину по ВП НОМЕР_2, де було призначення платежу «Алименты Июнь 1 2020»;

за липень 2020 року - платіжне доручення №Р24А503046028С65081 від 01.08.2020 року на суму 1 110 грн. з призначенням платежу «Алименты Июль 2 2020» (тоді як згідно Розрахунку заборгованості у стовбці «Сукупний розмір заборгованості за розрахунками ДВС» відображено суму 700,64 грн., на яку позивачем нараховано неустойку (пеню) 217,20 грн.;

за серпень 2020 року - платіжними дорученнями №Р24А566511755С41506 від 01.09.2020 року на суму 1 110 грн. з призначенням платежу «Алименты Август 2 2020» та №Р24А804526261А95532 від 01.09.2020 року на суму 100 грн. з призначенням платежу «Доплата мінімум Июль Август 2020 ВП НОМЕР_3» (тоді як згідно Розрахунку заборгованості у стовбці «Сукупний розмір заборгованості за розрахунками ДВС» відображено суму 749,64 грн., на яку позивачем нараховано неустойку (пеню) 232,39 грн.;

за жовтень 2020 року - платіжними дорученнями №Р24АР24А736415841С88914 від 15.11.2020року на суму 1 715 грн. з призначенням платежу «Алименты Октябрь 2020 ВП НОМЕР_3» (тоді як згідно Розрахунку заборгованості у стовбці «Сукупний розмір заборгованості за розрахунками ДВС» відображено суму 212,78 грн., на яку позивачем нараховано неустойку (пеню) 65,96 грн.;

за грудень 2020 року - платіжними дорученнями №Р24А931408289С44971 від 02.02.2021року на суму 1 514 грн. з призначенням платежу «Алименты Декабрь 2020 ВП НОМЕР_3» (тоді як згідно Розрахунку заборгованості у стовбці «Сукупний розмір заборгованості за розрахунками ДВС» відображено суму 104,59 грн., на яку позивачем нараховано неустойку (пеню) 32,42 грн.

Відповідно до копії наказу №121-к від 22.09.2021 року відповідач був прийнятий на посаду юрисконсульта ІІ категорії відділу юридичного супроводу в Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з посадовим окладом згідно штатного розпису.

19.03.2022 року відповідно до контракту добровольця територіальної оборони, відповідачем було підписано Контракт добровольця територіальної оборони з добровольчим формуванням № НОМЕР_1 Борщагівської сільської територіальної громади «Петропавлівський» строком на 3 (три) роки з 11.03.2022 року по 11.03.2025 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Кодексу Законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

На підставі наказу Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 24.03.2022 року №14-К, відповідача було увільнено від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони за контрактом зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків з 19.03.2022 року.

Протягом 2022 року належна відповідачу заробітна плата підприємством не сплачувалася, що призвело до виникнення заборгованості перед відповідачем, яка підтверджується відповідними розрахунковими листами підприємства за період січень 2022-січень 2023 року, а також рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01.12.2022 року та постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2024 року, яким рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2023 скасовано та прийнято нову постанову, відповідно до якої позов ОСОБА_2 до підприємства про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено та постановлено стягнути з Державного підприємства «Науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_2 середній заробіток в розмірі 220 124,53 грн. з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів при виплаті та компенсацію частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 50 128,01 грн.

Згідно копії наказу №07-к від 31.01.2023 року, відповідач звільнився з ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та відповідно до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 30.09.2023 року №99-к ОСОБА_2 призначено на посаду державної служби - головного спеціаліста Сектору з питань запобігання та виявлення корупції.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З наведеного положення сімейного законодавства слідує, що передумовою для покладення цього виду відповідальності на особу, що прострочила сплату визначених рішенням суду аліментів, є вина цієї особи.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами (ст. 263 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 81 ЦПК України).

Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заборгованість виникла у відповідача не з його вини, що підтверджується матеріалами справи, тим більше, на даний час заборгованості не існує, відповідач не ухиляється та не ухилявся від сплати аліментів.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність відповідно до статті 89 ЦПК України, дійшов висновку, що позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 195, 199, 200 СК України, ст.ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10.06.2025 року.

Суддя Н.Д.Буша