СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23808/24

пр. № 2/759/1303/25

09 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Бондарчук М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиції учасників справи

Стислий зміст позовної заяви та її обґрунтування

08 листопада 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - Товариство) про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування.

Позов обґрунтований тим, що:

- 06 лютого 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої автомобілю марки Cherry Jaggi, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - транспортний засіб), що належить позивачці, завданий матеріальний збиток; транспортним засобом під час ДТП керував ОСОБА_2 , чоловік позивачки;

- постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 15.02.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП);

- цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Товаристві;

- 08 лютого 2024 року представник позивачки, ОСОБА_2 , повідомив Товариство про настання ДТП та просив відшкодувати збитки, завдані транспортному засобу;

- згідно з актом технічного обстеження транспортного засобу, складеним 22 лютого 2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 68 300,00 гривень;

- 12 березня 2024 року і 28 травня 2024 року ОСОБА_2 звертався до Товариства із заявою про виплату страхового відшкодування;

- 16 серпня 2024 року Товариству виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 13 382,73 гривень;

- не погодившись з указаною сумою страхової виплати, ОСОБА_2 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галтекс Плюс» для визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу;

- згідно зі звітом про оцінку вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, становить 65 484,32 гривень;

- про сплату страхового відшкодування в повному обсязі представник позивачки і Товариство в позасудовому порядку не домовилися.

З наведених підстав просила суд стягнути з відповідача 52 101,59 гривень несплаченої суми страхового відшкодування.

Стислий зміст відзиву на позовну заяву та його обґрунтування

Товариство проти позову заперечило.

31 січня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, поданий ОСОБА_4 .

У відзиві представник Товариства наголосила, що:

- тривала невиплати страхового відшкодування, пов`язана з ненаданням ОСОБА_2 банківських реквізитів для його сплати;

- сума страхового відшкодування (13 382,73 гривень) розрахована на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 07.08.2024 на підставі акта огляду транспортного засобу від 09.02.2024;

- поданий позивачкою звіт про оцінку вартості матеріального збитку не є належним і допустимим доказом такої вартості, адже оцінювач не врахував пошкодження транспортного засобу, які існували до ДТП;

- окрім того, вказаний звіт не є висновком експерта і не може спростувати звіт, складений на замовлення Товариства;

- позивачка не надала доказів здійснення ремонту транспортного засобу, тому сума страхового відшкодування має бути зменшена на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ).

З урахуванням викладеного, представник Товариства просила в позові відмовити.

Стислий зміст відповіді на відзив

12 лютого 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивачки, ОСОБА_2 .

У відповіді на відзив представник позивачки акцентував, що:

- акт огляду транспортного засобу від 09.02.2024, на підставі якого складений звіт про визначення вартості матеріального збитку на замовлення Товариства, насправді не складався; транспортний засіб вказаним суб`єктом оціночної діяльності не оглядався;

- у звіті, що наданий позивачкою, враховані пошкодження транспортного засобу, що існували до ДТП;

- звіт оцінювача може бути належним і допустимим доказом вартості матеріального збитку.

Позиції сторін у судовому засіданні

У судовому засіданні представники позивачки, ОСОБА_2 і адвокат Гудзь В.Л., позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові та відповіді на відзив.

Додатково ОСОБА_2 пояснив, що обурений діями представників Товариства, оскільки майже півроку вони ігнорували його заяви про виплату страхового відшкодування. Акт технічного обстеження транспортного засобу був складений 22 лютого 2024 року на станції технічного обслуговування за участю представника Товариства; будь-яких претензій до вказаного акта представник Товариства не мав. Відтоді він неодноразово звертався до Товариства із заявами про узгодження суми страхового відшкодування, проте відповіді не отримував. Виплачену Товариством суму вважає очевидно несправедливою, адже лише на лікування після ДТП він витратив більше. Позов просив задовольнити повністю.

Адвокат Гудзь В.Л. додатково повідомив, що вартість матеріального збитку, що визначена у звіті ТОВ «Галтекс Плюс», вказана без ПДВ. Наполягав, що оцінювач урахував усі пошкодження транспортного засобу, що існували до ДТП. Позов просив задовольнити повністю.

Представник Товариства в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом доставлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету.

ІІ. Процесуальні дії суду

18 листопада 2024 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, з підстави подання позивачкою письмових доказів, які незасвідчені в установленому порядку.

28 листопада 2024 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 15 січня 2025 року.

У зв`язку з ненаданням відзиву на позовну заяву судове засідання, призначене на 15 січня 2025 року, суд відклав на 13 лютого 2025 року.

З метою надання Товариству часу для подання заперечень судове засідання, призначене на 13 лютого 2025 року, суд відклав на 18 березня 2025 року.

18 березня 2025 року в судовому засіданні представник позивачки, адвокат Гудзь В.Л., усно заявив клопотання про виклик і допит в судовому засіданні ОСОБА_6 , який склав звіт про визначення вартості матеріального збитку на замовлення позивачки. Зазначене клопотання суд задовольнив, про що постановив ухвалу без оформлення окремого документа, оголосив перерву в судовому засіданні до 22 квітня 2025 року.

22 квітня 2025 року в судовому засіданні представник позивачки, адвокат Гудзь В.Л., повторно заявив клопотання про виклик і допит в судовому засіданні ОСОБА_6 , який склав звіт про визначення вартості матеріального збитку на замовлення позивачки. Зазначене клопотання суд задовольнив, про що постановив відповідну ухвалу, оголосив перерву в судовому засіданні до 27 травня 2025 року.

12 травня 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява спеціаліста, ОСОБА_6 , про його участь у судовому засіданні, призначеному на 27 травня 2025 року в режимі відеоконференції. Зазначене клопотання суд задовольнив, про що 15 травня 2025 року постановив відповідну ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для проголошення рішення суд призначив судове засідання на 09 червня 2025 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання, призначене на 09 червня 2025 року, всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Обставини, які встановив суд

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 8041 13.03.2020 (т. 1, а.с. 93).

15 лютого 2024 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Поплавська О.В. ухвалила постанову в справі № 759/3033/24, якою визнала ОСОБА_3 винним у винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1, а.с. 95; посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/117001889).

Відповідно до вказаної постанови 06 лютого 2024 року приблизно о 13 год 00 хв в м. Києві по вул. 9 Травня, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz» д.н.з. НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом, не впевнився в безпечності свого маневру, здійснив зіткнення з автомобілем «CHERY» д.н.з. НОМЕР_1 який рухався по головній дорозі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

08 лютого 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству повідомлення про ДТП від потерпілого, згідно з яким транспортному засобу завдані такі пошкодження: бампер передній, двері передні праві, капот, крило переднє праве, бачок (т. 1, а.с. 97).

12 лютого 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству клопотання, в якому просив організувати проведення незалежним експертом грошової оцінки заміни ушкоджених деталей транспортного засобу, вартості покрасочних матеріалів, підготовки та покраски встановлених деталей, регулювання капота (з можливою заміною його приводу закриття) (т. 1, а.с. 99).

Згідно з актом обстеження технічного стану транспортного засобу, складеним фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 22.02.2024, під час обстеження виявлені такі пошкодження: деформація кузова (не відкривається капот, не відкривається багажник, не спрацьовує автоматичне закриття дверних замків (при відкриванні двері скриплять)); пошкоджене лакопокрасочне покриття задніх правих дверей; не включаються фари і режим освітлення; не працює автопідкачувач шин; системний витік із бачка охолоджувальної рідини, неритмічна робота двигуна (спонтанно піднімаються оберти, авто під час руху тягне вправо); деформований диск переднього правого колеса; незначне пошкодження правого дзеркала огляду. Обстеження проведене у присутності ОСОБА_2 і представника Товариства (т. 1, а.с. 100).

Згідно з актом-нарядом на виконання робіт, складеним фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 22.02.2024, вартість проведення ремонту вказаних в акті пошкоджень транспортного засобу становить 68 300,00 гривень (т. 1, а.с. 101).

29 лютого 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству клопотання, в якому просив організувати підписання протоколу погодження з урахуванням відшкодування вартості перелічених в актах фізично пошкоджених деталей, відшкодування вартості робіт на СТО (заміна пошкоджених елементів кузова та їх покраска) (т. 1, а.с. 102).

12 березня 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству заяву про виплату страхового відшкодування (т. 1, а.с. 103).

12 березня 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству пропозицію, в якій погодився на страхове відшкодування в сумі 50 000,00 гривень (т. 1, а.с. 104).

28 травня 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству заяву про виплату страхового відшкодування, до якої долучив реквізити банківського рахунку для його сплати (т. 1, а.с. 105-106).

16 серпня 2024 року Товариство перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 13 382,73 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» (т. 1, а.с. 131).

ОСОБА_2 за ремонт транспортного засобу сплатив 10 181,92 гривень, що підтверджується квитанціями АТ КБ «Приватбанк» від 11.09.2024, 18.09.2024, АТ «Ощадбанк» від 24.09.2024 (т. 1, а.с. 119, 123, 126).

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» 30.09.2024 на замовлення ОСОБА_2 , ринкова вартість транспортного засобу без урахування пошкоджень у ДТП становить 65 484,32 гривень; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 89 190,64 гривень; вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу становить 56 914,96 гривень; вартість матеріального збитку становить 65 484,32 гривень. Вартість матеріального збитку розрахована відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - методика) (т. 1, а.с. 156-185).

У звіті вказано, що:

- за інформацією, наданої замовником транспортний засіб на день, що передує ДТП, мав такі пошкодження: пошкодження заднього бамперу, пошкодження задніх ліхтарів, пошкодження корозією панелей підлоги кузова, пороги кузова, стояки, арки та панелі боковин, пошкодження корозією елементів чотирьох дверей транспортного засобу, пошкодження корозією елементів кузова задньої частини транспортного засобу, пошкодження корозією передніх крил, кришки, багажника, капоту, потертості обивки салону (сидінь, даху, стояків, полиць, дверей), наявні потертості на передньому вітровому склі, дефекти (потертості) лакофарбового покриття на лівій частині кузова автомобіля. Виконавець звіту за результатами огляду транспортного засобу підтвердив наявність вказаних пошкоджень станом на дату огляду;

- відповідно до повідомлення про страховий випадок від 08.02.2024 транспортному засобу внаслідок ДТП завдані такі пошкодження: бампер передній, двері передні праві, капот, крило переднє праве, бачок. Виконавець звіту за результатами огляду транспортного засобу підтвердив наявність вказаних пошкоджень станом на дату огляду;

- за результатами додаткового (після ДТП) обстеження, відповідно до акта обстеження, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 22.02.2024, під час обстеження виявлені такі пошкодження: деформація кузова (не відкривається капот, не відкривається багажник, не спрацьовує автоматичне закриття дверних замків (при відкриванні двері скриплять)); пошкоджене лакопокрасочне покриття задніх правих дверей; не включаються фари і режим освітлення; не працює автопідкачувач шин; системний витік із бачка охолоджувальної рідини, неритмічна робота двигуна (спонтанно піднімаються оберти, авто під час руху тягне вправо); деформований диск переднього правого колеса; незначне пошкодження правого дзеркала огляду. Виконавець звіту за результатами огляду транспортного засобу підтвердив наявність вказаних пошкоджень станом на дату огляду;

- за інформацією, наданої замовником транспортний засіб внаслідок ДТП отримав такі пошкодження: руйнування заднього вітрового скла, тріщина переднього вітрового скла, деформація та пошкодження лівого переднього крила. Виконавець звіту за результатами огляду транспортного засобу підтвердив наявність вказаних пошкоджень станом на дату огляду;

- виконавець зафіксував такі пошкодження та перелік робіт, необхідних для ремонту і відновлення звичайної експлуатації транспортного засобу: пошкодження (деформація) переднього бамперу (заміна складової); пошкодження (деформація) гратки радіатора (заміна складової); пошкодження (деформація) передніх правих дверей (ремонт складової); пошкодження ЛФП задніх дверей (ремонт складової); пошкодження (деформація) капоту (ремонт складової); пошкодження (деформація) лівого переднього крила (заміна складової); пошкодження (тріщина) переднього вітрового скла (заміна складової); усунення несправностей в роботі двигуна (заміна форсунок); пошкодження переднього правого дзеркала (заміна складової); пошкодження (деформація) переднього правого крила (заміна складової); пошкодження підкрилку переднього правого (заміна складової); витік бачка охолоджувальної рідини (заміна складової); деформація переднього правого диску колеса (ремонт складової); пошкодження функціонування механізмів центрального замка (ремонт складової); порушення, понад допустимих меж, геометричних параметрів отворів між складовими елементами кузова автомобіля (перекіс кузова середнього ступеня складності) (ремонт складових, пов`язаних деформацією); руйнування заднього вітрового скла (заміна складової).

04 жовтня 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству претензію, в якій просив сплатити йому страхове відшкодування в сумі 63 101,59 гривень, з урахуванням звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» 30.09.2024 (т. 1, а.с. 107).

21 жовтня 2024 року ОСОБА_2 направив Товариству претензію, в якій повторно просив сплатити йому страхове відшкодування в сумі 63 101,59 гривень, з урахуванням звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» 30.09.2024 (т. 1, а.с. 186-187).

Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 07.08.2024 на замовлення Товариства вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 23 645,50 гривень; вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 14 849,27 гривень, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ становить 13 382,73 гривень (т. 1, а.с. 223-244).

Звіт складений на підставі акта огляду транспортного засобу № ЦВ/24/0846 KVV3333, складеного ОСОБА_5 09.02.2024 (т. 1, а.с. 240).

Згідно з актом транспортному засобу внаслідок ДТП завдані такі пошкодження: бампер П в зборі (заміна); кріплення ПР Бамп П (заміна, фарбування); затиск бампера П ПР (заміна); кронштейн бампера П (заміна, фарбування); гратка П Н ПР (заміна); крило П ПР (заміна, фарбування); підкрилок П ПР (заміна); двері П ПР (заміна, фарбування); кріплення фари П ПР (ремонт); дзеркало ЗШ ПР (фарбування); двері З ПР (фарбування). Пошкодження, що не пов`язані з ДТП: бампер передній, колісна арка передня права, колісна арка передня ліва, капот, фари, передні, бампер задній, двері передні праві, двері задні праві, крило переднє ліве, крило переднє праве, кришка багажника, ліва боковина, задні ліві двері.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_6 пояснив, що звіт про оцінку матеріального збитку від 30.09.2024 складений відповідно до Методики, з урахуванням пошкоджень транспортного засобу, наявних до ДТП. Наявність вказаних пошкоджень вплинула на ринкову вартість транспортного засобу і відображена в таблиці 4.2. звіту (проценти додаткового зменшення вартості КТЗ з дефектами кузова, кабіни, рами). Показник зниження вартості становить -10,4%. Розрахунок матеріального збитку складений без урахування ПДВ.

ІV. Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Аналогічна за змістом норма наведена у частині першій статті 4 ЦПК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової іншій особі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі (див. постанову Верховного Суду від 28 серпня 2024 року в справі № 686/32571/23).

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт перший частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Системний аналіз статей зазначених норм дозволяє дійти висновку, що за загальним правилом майнова шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте з указаного правила є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (пункт 69 частини 1 статті 1 Закону України «Про страхування» № 1909-ІХ від 18.11.2021).

Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (стаття 980 ЦК України).

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами страхування, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Станом на день ухвалення рішення відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024 (далі - Закон № 3720-ІХ). Зазначений закон введений в дію (окрім деяких норм) з 01 січня 2025 року.

Водночас відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3720-ІХ дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV (далі - Закон № 1961-ІV).

З огляду на те, що ДТП сталася 06 лютого 2024 року, до спірних правовідносин застосуванню підлягає Закон № 1961-ІV.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки

Відповідно до положень ст. 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, окрім іншого: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно зі ст. 34 Закону № 1961-IV визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з приписами ст. 35, 36 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики (див. постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі № 753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року в справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі № 461/2217/19).

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), яким визначено загальні засади. Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Водночас відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо.

Вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження, зокрема якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не менша за його ринкову вартість (пункт 8.2. Методики).

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Оцінка суду

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 52 101,59 гривень.

Мотивувала позов тим, що внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_3 належному їй транспортному засобу була заподіяна майнова шкода.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Товаристві.

На виконання вимог ст. 33.1.4. Закону № 1961-IV 08 лютого 2024 року водій транспортного засобу, ОСОБА_2 , звернувся до Товариства з повідомленням про настання страхового випадку.

На виконання вимог ст. 34.2. Закону № 1961-IV 22 лютого 2024 року фізична особа - підприємець ОСОБА_7 провів огляд транспортного засобу в присутності ОСОБА_2 і представника Товариства.

Відповідно до акта обстеження транспортного засобу вартість проведення ремонту вказаних в акті пошкоджень транспортного засобу становить 68 300,00 гривень.

Надалі ОСОБА_2 неодноразово звертався до Товариства із заявами про виплату страхового відшкодування.

16 серпня 2024 року Товариство перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 13 382,73 гривень. Сума страхового відшкодування визначена на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 07.08.2024 на замовлення Товариства.

На підтвердження розміру матеріального збитку ОСОБА_2 надав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» 30.09.2024, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 65 484,32 гривень.

Отже, матеріали справи містять суперечливі один одному докази, які визначають розмір матеріального збитку, а отже і розмір страхового відшкодування, яке мало бути сплачено відповідачем позивачці, що зумовлює необхідність оцінки судом таких доказів на предмет їх належності, допустимості та достатності для вирішення спору.

Суд бере до уваги наданий представником позивачки звіт про визначення вартості матеріального збитку, складений ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС», адже він складений з дотриманням Методики та Національного стандарту № 1.

Аргументи Товариства про недопустимість вказаного звіту через неврахування пошкоджень транспортного засобу, які існували до ДТП, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються звітом. Зокрема, у звіті зазначений показник зниження вартості транспортного засобу, розрахований з огляду на пошкодження, що мали місце до ДТП. Наведену обставину підтвердив також допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_6 .

Звіт, складений на замовлення Товариства, суд відхиляє як доказ вартості матеріального збитку транспортного засобу, оскільки він складений на основі акта огляду транспортного засобу від 09.02.2024. На вказаному акті відсутній підпис позивачки чи її представника, який підтвердив би ознайомлення з таким актом і узгодження визначених в акті пошкоджень.

Суд зауважує, що зафіксовані в акті огляду від 09.02.2024 пошкодження транспортного засобу не відповідають пошкодженням, визначеним в акті обстеження від 22.02.2024, який складений пізніше і погоджений представником Товариства.

Суд критично оцінює вказані в акті огляду від 09.02.2024 пошкодження транспортного засобу, що не пов`язані з ДТП, адже деякі з них дублюються з пошкодженнями, що виникли внаслідок ДТП (бампер передній, крило переднє праве).

Суд також акцентує, що з часу звернення ОСОБА_2 до Товариства з повідомленням про настання страхового випадку минуло майже шість місяців, що не узгоджується з приписами ст. 34 Закону і вочевидь не відповідає засадам добросовісності і справедливості.

VІ. Висновки суду

Позивачка надала належні і допустимі докази вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, на суму 65 484,32 гривень.

Товариство виплатило водієві транспортного засобу страхове відшкодування в сумі 13 382,73 гривень.

Доказів сплати решти страхового відшкодування в сумі 52 101,59 гривень Товариство не надало, чи порушило права позивачки.

З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю.

VІІ. Розподіл судових витрат

Розподіл судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільнені особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Пенсійним фондом України 03.05.2018 (т. 1, а.с. 92).

Отже, за подання цього позову позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень.

Отже, сума судового збору, яку мала би сплатити позивачка за подання цього позову, якби не була звільнена від сплати судового збору, становить 1 211,20 гривень

Відповідно до п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яка є чинною на час ухвалення рішення суду, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Доказів звільнення відповідачки від сплати судового збору матеріали справи не містять.

За таких обставин, судовий збір у сумі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.

Розподіл витрат на проведення оцінки транспортного засобу

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до положень ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 11 000,00 гривень.

На підтвердження здійснення вказаних витрат позивачка надала:

- договір на проведення оцінки майна № GP240823-001, укладений між ОСОБА_2 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» (Виконавець) 23.08.2024 (т. 1, а.с. 142-143).

За цим договором Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання по виконанню незалежної оцінки майна, а саме: матеріальні збитки, що нанесені власнику пошкодженого майна, а саме: Cherry Jaggi , загальний легковий - загальний хетчбек-В, синього кольору, 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП (пункту 1.1. договору).

Загальна вартість послуг з оцінки об`єкта (суми договору) становить 11 000,00 гривень, без ПДВ (пункт 2.1. договору)

- акт здачі-приймання наданих послуг до договору на проведення оцінки майна № GP240823-001 від 23.08.2024, складений ОСОБА_2 (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЛТЕКС ПЛЮС» (Виконавець) 01.10.2024, згідно з яким виконавцем надані послуги з проведення незалежної оцінки майна та видано звіт про оцінку матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу. Загальна вартість послуг становить 11 000,00 гривень (т. 1, а.с. 147);

- квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 64 від 23.08.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 перерахував ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС» грошові кошти в сумі 5 500,00 гривень; призначення платежу: авансовий платіж за послуги з оцінки майна згідно з договором на проведення оцінки майна № GP240823-001 від 23.08.2024 (т. 1, а.с. 146);

- квитанцію АТ «Райффайзен Банк» № 295492010 від 01.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 перерахував ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС» грошові кошти в сумі 5 500,00 гривень; призначення платежу: на проведення оцінки майна згідно з договором на проведення оцінки майна № GP240823-001 від 23.08.2024 (т. 1, а.с. 149).

Отже, позивачка документально підтвердила фактично понесені витрати на оплату послуг спеціаліста. Про неспівмірність зазначених витрат Товариство не заявляло.

Зазначені витрати є такими, що пов`язані з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та співмірним зі складністю виконаної спеціалістом роботи та ціною позову.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 11 000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й струмування від подання безпідставних позовів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:

1) їх дійсність;

2) необхідність;

3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц Верховний Суд зазначив, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

У постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правничої допомоги не потрібен.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 200,00 гривень.

У матеріалах справи наявні:

- ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1273050 від 15.01.2025 на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Гудзьом Віктором Леонідовичем у Святошинському районному суді міста Києва (т. 1, а.с. 198);

- договір про надання правової (правничої) допомоги № 0029, укладений між адвокатом Гудзьом Віктором Леонідовичем та ОСОБА_1 (клієнт) 28.10.2024 (т. 1, а.с. 150-151).

Відповідно до п. 1.2. указаного договору бажаний результат полягає у представництві прав та інтересів клієнта в МТСБУ, ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», Святошинському районному суді міста Києва, судах України будь-яких юрисдикцій та інстанцій, під час надання правової допомоги, отримання інформації та копій документів щодо клієнта та з інших питань.

На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару. Всього гонорар адвоката складає: відповідно до додатків до цього договору (пункти 4.1., 4.2. договору).

- додаткова угода № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0029, укладена між адвокатом Гудзьом Віктором Леонідовичем та ОСОБА_1 (клієнт) 30.10.2024 (т. 1, а.с. 153).

За цією додатковою угодою адвокат надає правову допомогу клієнту, а саме: надання консультацій, вивчення наданих клієнтом документів, супроводження спору між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування, відшкодування збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу Cherry Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди з подальшим зверненням до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості та судових витрат (п. 1 додаткової угоди).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди вартість однієї години роботи адвоката з виконання доручення становить 1 300,00 гривень.

- акт № 1 здачі-приймання наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0029, складений адвокатом Гудзьом Віктором Леонідовичем та ОСОБА_1 , згідно з яким за період з 28 жовтня 2024 року до 05 листопада 2024 року адвокатом належним чином надані і оформлені, а клієнтом отримані та прийняті обумовлені в п. 1 додаткової угоди в такій кількості:

1) надання консультації, вивчення наданих клієнтом документів щодо дорожньо-транспортної пригоди та виплати Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» ОСОБА_1 суми страхового відшкодування на відновлення її автомобіля Cherry Jaggi, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 1 950,00 гривень (витрачений час адвоката - 1 година 30 хвилин);

2) складання позовної заяви про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування, судових витрат, оформлення повного пакету документів та подача до Святошинського районного суду міста Києва вартістю 3 250,00 гривень (витрачений час адвоката - 2 години 30 хвилин)

Загальна вартість наданих послуг становить 5 200,00 гривень (витрачений час адвоката - 4 години).

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 2 від 30.10.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 перерахував адвокату Гудзю В.Л. грошові кошти в сумі 2 600,00 гривень; призначення платежу: оплата за послуги згідно з договором № 0029 від 28.10.2024 (т. 1, а.с. 154);

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 4 від 06.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 перерахував адвокату Гудзю В.Л. грошові кошти в сумі 2 574,00 гривень; призначення платежу: оплата за послуги згідно з актом № 1 від 05.11.2024 згідно з договором № 0029 від 28.10.2024 (т. 1, а.с. 155);

- квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Ощадбанк» № 5 від 06.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_2 перерахував адвокату Гудзю В.Л. грошові кошти в сумі 26,00 гривень; призначення платежу: оплата за послуги згідно з актом № 1 від 05.11.2024 згідно з договором № 0029 від 28.10.2024 (т. 1, а.с. 155).

Товариство проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечило. У відзиві на позовну заяву представник Товариства зазначив, що справа є нескладною, належить до категорії малозначних справ, тому заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, нерозумним і необґрунтованим.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд ураховує категорію і складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, який є незначним, види виконаних адвокатом робіт. Зокрема, суд критично оцінює час витрачений адвокатом на надання консультації та вивчення документів, адже обсяг наданих документів не є значним.

За таких обставин, суд частково погоджується з доводами відповідача, і вважає реальним та необхідним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 52 101,59 (п`ятдесят дві тисячі сто одна гривня 59 копійок) гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки транспортного засобу в сумі 11 000,00 гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ).

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32382598).

Повне рішення суду складене 19 червня 2025 року.

Суддя Ю.В. Кравченко