РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

за участю секретаря: Федорова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в загальному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, б.12Г) про зняття заборони на відчуження всього майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить: зняти заборону на відчуження всього майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер приблизно 26 травня 2023 року - накладену старшим державним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори в Херсонській області Наздрачевою В.Д. за реєстровим номером № 99 на підставі сповіщення про видачу позики від 23.07.1991 року за № 190300 Голопристанським відділом ощадбанку № 3249 в сумі 20 000,00 руб. строком на 25 років та додаткову заборону (архівний запис), реєстраційний номер 2484621 від 12.10.2005 року проведений реєстратором: Голопристанська державна нотаріальна контора, адреса: 75600, Херсонська область, м. Скадовський район, м. Гола Пристань, пров. Європейський, буд. № 4, прим. № 2, т. +38 (05539) 2-64-67, E-mail: , підстава обтяження: договір застава, б/н, Голопристанський держбанк, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_2 , додаткові дані: Архівний номер: НОМЕР_3 , архівна дата: 12.07.2000, дата виникнення: 23.07.1991, № реєстра: 113962-69, внутр. № В401452D28F15131762D, все майно.

Позов мотивований наступним.

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть. ОСОБА_3 - є рідним батьком по відношенню до позивача - ОСОБА_1 , що підтверджується його свідоцтвом про народження. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , позивач - ОСОБА_4 звернувся з заявою про відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Ляхар О.М. - це підтверджується витягом від 23.02.2024 року № 75954558 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, також додається. Позивач - ОСОБА_1 - є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. 27 лютого 2024 року приватний нотаріус - Олена Ляхар прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме даною постановою нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим що ОСОБА_4 порушив строк на прийняття спадщини, додається вказана постанова. 15 серпня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва ухвалив Рішення у справі № 756/4743/24, яким задовільнив позовні вимоги позивача - ОСОБА_1 та визначив останньому додатковий строк для прийняття спадщини, додається рішення суду.

Під час оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було встановлено наступне: заборона (архівний запис), реєстраційний номер 2484621, зареєстровано 12.10.2005 року реєстратором Голопристанської державної нотаріальної контори, підстава обтяження: договір застава, б/н, Голопристанський держбанк, об`єкт майна: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_2 . Додаткові дані: Архівний номер: 2008614HERSON801, архівна дата: 12.07.2000, дата виникнення: 23.07.1991, № реєстра: 113962-69, внутр. № В401452D28F15131762D, все майно - додається Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2024 року.

Тобто за життя все майно що належало ОСОБА_2 , наразі має заборону на відчуження. Під час з`ясування причин та підстав для заборони на відчуження всього майна, яке належало ОСОБА_5 з`ясувалося наступне, а саме ОСОБА_2 23 липня 1991 року отримав у відділенні № 3249 Ощадбанку м. Гола Пристань, Херсонської області позичку 20 000,00 рублів строком на 25 років для будівництва житлового будинку, даний факт знаходить своє підтвердження у Сповіщенні про видачу позички від 23.07.1991 року - додається. ОСОБА_1 , стверджує, що житловий будинок наразі знаходиться на окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 . Більш того, за словами ОСОБА_6 , який за життя казав своєму сину ОСОБА_1 , борг перед банком було погашено ще за часів 90-х років. Але жодного документу (правовстановлючий документ на будинок, земельну ділянку та документи підтверджуючі погашення позички) наразі позивач не має на руках, по перше, з-за того, що з часу отримання його батьком позички вже минуло більш ніж 33 роки, а по-друге, у зв`язку з тим, що коли ЗС РФ окупували частину Херсонської області ОСОБА_1 евакуювався з міста Каховка, Херсонської області та ніяких документів з собою не брав. Крім того, приватний нотаріус - Ляхар О.М. в межах спадкової справи у зв`язку з забороною на відчуження майна спадкодавця - ОСОБА_2 звернулася з відповідним запитом до відповідача за позовом - АТ Державний ощадбанк України, який надав відповідь про те, що не володіє інформацією з приводу позички, боржника, заборони та іншої інформації щодо вищевказаних фактів та обставин.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Представником відповідача подано відзив у справі, в якому просить відмовити в задоволенні позову.

Відзив мотивований наступним.

Відповідач - це особа, на яку вказує Позивач як на порушника своїх прав. Згідно доказів наданих Позивачем а саме, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що є додатком до позовної заяви, вбачається, що заборона, реєстраційний номер: 2484621 було зареєстровано 12.10.2005 реєстратором: Голопристанська державна нотаріальна контора на підставі обтяження: договір застави, б/н Голопристанський Держбанк, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис. Тобто, відповідно до наведеної інформації, заборону на нерухоме майно було зареєстровано державним реєстратором - Голопристанською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави, б/н, укладеного з Голопристанським Держбанком, до якого АТ «Ощадбанк» не має ні якого відношення та не є його правонаступником.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 №821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 за №4, на базі Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, утворено Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України), перетворений в подальшому згідно з розпорядження Президента України від 20.05.1999 №106, постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 №876 у Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на акціонерне товариство.

Водночас, Республіканський банк Держбанку СРСР є попередником Національного банку України, що підтверджується Законом України №872-ХІІ «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 року та постановою Верховної Ради України №873-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність», за якими Верховною Радою України Український республіканський банк Держбанку СРСР було оголошено власністю України і на його базі створено Національний банк України . Отже, надана Позивачем Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не є доказом накладення заборони в інтересах Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». АТ «Ощадбанк» не оспорює та не заперечує право Позивача на володіння, користування та розпорядження майном. Крім цього, у АТ «Ощадбанк» відсутні будь які права, обов`язки, інтереси щодо майна, що належало ОСОБА_2 . Отже, Позивачем робиться хибний висновок, щодо визначення АТ «Ощадбанк» Відповідачем у справі за відсутності будь-яких правовідносин з Банком. На момент подання відзиву на позовну заяву, Позивач не є боржником АТ «Ощадбанк». Договори між АТ «Ощадбанк» та Позивачем а також рахунки на його прізвище для обслуговування кредитних договорів відсутні.

Крім цього, Позивачем не наведено доказів, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації ним права розпорядження власністю (нерухомим майном) та не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації Позивачем своїх прав, а отже визначення АТ «Ощадбанк» Відповідачем у даній справі є хибним. В силу вказаних вище норм матеріального права АТ «Ощадбанк», у даній справі, є неналежним Відповідачем.

Представником позивача надано відповідь на відзив, яка мотивована таким.

10 січня 2025 року у підсистемі ЄСІТС - «Е-суд», я отримав від представника відповідача відзив на позовну заяву ОСОБА_7 . Даний відзив містить в собі посилання на безліч норм право, які взагалі не мають відношення до суті спору та його предмету, а також посилання на те що АТ «Державний ощадний банк України» - є неналежним відповідачем по справі. Також відзив містить посилання на те що відповідач не повинен платити судовий збір, а у разі відмови позивачу у задоволенні позову, то такий судовий збір повинен бути віднесений за рахунок ОСОБА_1 , хоча у позовній заяві чітко вказано, що сплату судового збору у разі задоволення позовних вимог - не стягувати з відповідача, залишити за рахунок позивача. Тобто, безліч сторінок редакції відзиву містять, тільки посилання на норми закону, який не відповідають, ані суті, ані предмету спору по факту, а також містять повторення про те, що відповідач є неналежним відповідачем у справі. Крім того, навіть при всьому вказаному у відзиві, відповідач визнає та підтверджує факт того, що рідний батько позивача - ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не значиться у базі даних, ані їх клієнтом, ані їх відповідно боржником та й взагалі будь-яка інформація на вказану особи у них відсутня. Більш того, відповідач разом зі своїм відзивом не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх заперечень та причетності до справи у якості відповідача.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з підстав вказаних в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, подав відзив.

Таким чином неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Гола Пристань Херсонської області, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 , що вбачається з копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько: ОСОБА_2 , мати: ОСОБА_8 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 (видане повторно).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 (видане повторно).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75954558 від 23.02.2024 року, заведено спадкову справу № 7/2024 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_5 .

27.02.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М. винесено постанову за № 25/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у м. Києві, оскільки пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2024 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 401361951 від 29.10.2024 року накладено заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , на підставі договору застави, б/н, Голопристанський держбанк, зареєстровано заборону 12.10.2005 року за № 2484621, реєстратором: Голопристанська державна нотаріальна контора.

До матеріалів справи долучено сповіщення про видачу коштів 23.07.1991 року «Сбербаком 3249» громадянину ОСОБА_2 у розмірі 20000 р. на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_2 (рішення райвиконкому від 17.07.1990 року).

Крім того, долучено до матеріалів справи Заборону від 23.07.1991 року, видану старшим державним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори, на підставі сповіщення Голопристанського «сбербанку» від 23.07.1991 року про видачу ОСОБА_2 коштів для будівництва житлового будинку, на відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 до погашення боргу.

У відповіді приватному нотаріусу відповідачем від 10.12.2024 року вказано, що згідно положень статті 1076 Цивільного кодексу України та статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (далі - Закон), інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнту, яка стала відома банку у процесі його обслуговування та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку, є банківською таємницею, серед яких, відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Інформація, яка є предметом запиту, відповідно до ст. 60 Закону є банківською таємницею. Одночасно повідомлено, що для отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитом Спадкоємцю необхідно звернутись у відділення банку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до пункту 5 частини третьоїстатті11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIVдержавний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 (провадження № 61-945св22) зазначено, що: «У справі, що переглядається, ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому, ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв».

У даній справі предметом спору є вимога позивача про скасування арешту з майна, накладеного старшим державним нотаріусом Голопристанської державної нотаріальної контори, на підставі сповіщення Голопристанського «сбербанку» від 23.07.1991 року про видачу ОСОБА_2 коштів для будівництва житлового будинку, на відчуження житлового будинку АДРЕСА_2 до погашення боргу, при цьому, позов пред`явлено АТ «Державний ощадний банк України», не надаючи доказів, що дана юридична особа є правонаступником Голопристанського «сбербанку». А, стягувача або установу яка є правонаступником стягувача, тобто особу в інтересах якої накладено арешт на майно не залучено в якості відповідача до участі у справі.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову до визначенего позивачем відповідача про зняття арешту з майна, як до неналежного відповідача, що узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постанові №208/9810/21 від 29.06.2023.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Суд не дає оцінку доказам в даній справі за позовними вимогами про визнання права власності, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтею 51 цього Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачка не подавала.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову.

Клопотання про заміну відповідачів або про залучення належного співвідповідача стороною позивача не подавалось.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає, у зв`язку зі зверненням до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,12,13,81,141, 259,263-265,273,279, 354 ЦПК України, , суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, б.12Г) про зняття заборони на відчуження всього майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. Ю. Зуб

Повний текст судового рішення складено (враховуючи кількість робочих та вихідних днів) 09.06.2025 року.