Провадження № 2/638/5530/25
УХВАЛА

23 червня 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Зінченко О.В., розглянувши питання відкриття провадження у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківенергозбут» заборгованість за елекричну енергію у сумі 3118,98 грн; 3% річних у сумі 115,51 грн; інфляційні втрати у розмірі 405,46 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Розглянувши матеріали позову, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі належить відмовити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Положенням статті 20 Господарського процесуального кодексу України, встановлено підвідомчість або предметну компетенцію господарського суду, під якою розуміється коло справ, віднесених законом до розгляду і розв`язання системою господарських судів. Підвідомчість дозволяє відмежувати господарські справи від усіх інших справ, віднесених до ведення інших органів.

Великою Палатою Верховного Суду сформовано правову позицію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 та від 09.10.2019 у справі № 209/1721/14), згідно якої критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за винятком випадку, коли розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, факт виникнення заборгованості за об`єктом, який використовується особою для здійснення підприємницької діяльності, виключає можливість вирішення спору про її стягнення у порядку цивільного судочинства.

Дослідивши додані до позовної заяви документи суддею встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 61-1442 від 01.01.2019, заборгованість за яким є предметом спору, був підписаний ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем.

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

При цьому, відповідно до заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 61-1442 від 01.01.2019, в якій ОСОБА_1 значиться також як фізична особа підприємець, об`єкт, до якого за договором відбувається постачання електричної енергії, - це торгівельний павільйон, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, встановлено, що договір, за яким позивач просить стягнути заборгованість, укладений між двома суб`єктами господарювання та стосується постачання електричної енергії до об`єкта, який використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Викладене виключає можливість розгляду даного спору у порядку цивільного судочинства, оскільки він за критеріями розмежування юрисдикції є спором господарським.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Керуючись ст. 186, 258-260, 261, 263, 354 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» його право звернутись із тими самими вимогами до відповідного суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 261 ЦПК України з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Зінченко