Справа № 216/1233/24
провадження №2-о/216/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючій суддя: Гайтко Л.А.

присяжні: Пашковська Н.А.

Наугольнова Т.О.

за участю

секретаря судового засідання Клименко О.В.

представник заявника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Кривий Ріг цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа - Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась заявник із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої послалась на те, що ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною тіткою заявника, а саме - сестрою її батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 23 грудня 2015 року вона вийшла з дому за місцем свого проживання і з того часу не повернулася. Її місце перебування залишається невідомим. Проте, попри вжиті заходи, встановити місцезнаходження ОСОБА_2 на сьогоднішній день не вдалося. Просить оголосити особу померлою.

В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав, наполягав на задоволенні заяви окремого провадження з викладених у ній підстав та обставин.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, неодноразово надавали заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст. 211, 223, 224, 294, 308 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників розгляду справи.

Вислухавши представника заявника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною тіткою заявника та сестрою її рідного батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

23 грудня 2015 року ОСОБА_2 пішла з дому за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання і не повернулась, про її місцеперебування/місцезнаходження дотепер невідомо, зникла своїй сім`ї чи іншим особам не телефонувала, не писала, заходи із розшуку зниклої виявились безрезультатними як з боку поліції, так і збоку родичів зниклої.

Заявник, одразу після виявлення зникнення, у 2015 році, звернулася до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про її зникнення, але місце перебування тітки встановлено не було і невідоме до цього часу.

Також існувала розбіжність у написанні прізвища заявника та ОСОБА_2 , прізвище заявника " ОСОБА_5 ", а у тітки - " ОСОБА_6 ". Відсутність факту родинних відносин пояснюється неправильності перекладу прізвища з російської мови на українську. Рішенням по справі №216/6072/23, провадження №2-о/216/34/24, від 09 січня 2024 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішив заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центрально-міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту родинних відносин задовольнити; встановити факт родинних відносин між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як слідує зі змісту акту від 13.05.2019 р., складеного сусідами ОСОБА_2 , остання пропала безвісти. Інші особи за місце проживання зниклої не проживають.

Криворізьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за заявою заявника було розпочато кримінальне провадження 0003102 за фактом зникнення ОСОБА_2 , кваліфіковане за ст.115 ч.1 КК України, станом на час розгляду справи досудове розслідування триває, зниклу не знайдено, відомості щодо наявності іншого, окрім зазначеного, кримінального провадження, фігурантом якого є ОСОБА_2 , відсутні. Дані обставини підтверджується копією витягу з ЄРДР, копією листів поліції, отриманих і на запит суду.

Згідно листа ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримувала пенсію по 30.05.2016 рік, однак з 01.12.2015 року виплату пенсії наразі припинено через неотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд.

Згідно листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого та виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку, інформація про доходи, виплачені з них податки - ї відсутня.

Згідно копії листа Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомості про перетин державного кордону України, лінії розмежування з тимчасовою окупованою територією України громадянкою України ОСОБА_2 , не виявлені.

На ім`я зниклої зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , бажання оформити свої спадкові права на які заявником є підставою для звернення до суду із даною заявою окремого провадження. Викладене підтверджується змістом заяви окремого провадження, поясненнями представника заявника в судовому засіданні.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ст.293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 3 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Частиною 1 ст.46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст.46 ЦК України передбачено, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Частиною 3 ст.46 ЦК України визначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Нормою ст.49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення містять у ст.ст.2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Статтею 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в тому числі, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи встановлені судом на підставі наявних доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

В свою чергу, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: "фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років" - та дві спеціальні: "якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців" та "за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру".

Наведені у чотирьох абзацах вище правові висновки містять у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22.

Смерть - це повне і незворотне припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи. Громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України. При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Водночас слід вказати, що обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Наведений абзацом вище правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року по справі №226/3053/18, від 27 листопада 2019 року у справі №461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року по справі №390/1443/19, від 30 березня 2022 року по справі №295/4293/21, від 31 травня 2023 року по справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року по справі №607/159/23, від 08 лютого 2024 року по справі №148/1207/22, від 20 березня 2024 року по справі №750/9745/21, від 04 квітня 2024 року по справі №697/645/23, від 29 травня 2024 року по справі №279/3148/23, від 15 січня 2025 року по справі №760/857/22.

Стосовно обставин правовідносин у даній цивільній справі, то в ході її розгляду знайшли належне підтвердження всі заявлені стороною заявника і необхідні для задоволення вимог фактичні обставини, як то зникнення тітки заявника з місця її зареєстрованого та фактичного проживання, а також відсутність будь-яких відомостей про місце перебування зниклої тітки заявника більше трьох років у місці постійного проживання зниклої. При цьому, як самостійний розшук зниклої її родичами, так і її розшук поліцією, які тривали значний проміж часу, жодних результатів не дали. Крім того, здійснені судом в порядку ст.307 ЦПК України дії та запити, отримана на такі запити інформація не дає можливості не тільки встановити місцеперебування зниклої тітки заявника, а й свідчить про відсутність будь-яких опосередкованих доказів, що давали б можливість припускати проживання тітки заявника в іншій місцевості. За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи вік зниклої, суд приходить до висновку про достатність підстав для обґрунтованого припущення настання смерті тітки заявника після її зникнення з місця свого проживання, а отже і достатність підстав для задоволення заяви окремого провадження.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.46-49 ЦК України, ст.ст.2, 3, 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 305-309, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа - Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце проживання АДРЕСА_1 померлою.

Зобов`язати Центрально - Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зареєструвати факт смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши місцем смерті Україна, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Кривий Ріг, зазначивши дату смерті від дня набрання законної сили рішенням суду.

Роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л. А. Гайтко

Присяжні Н.А. Пашковська.

Т.О. Наугольнова