Справа № 581/189/25
Провадження № 2-п/581/3/25
У Х В А Л А

05 червня 2025 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Сізова Д.В., з участю секретаря судового засідання Самілик Н.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 квітня 2025 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 квітня 2025 року позов АТ «Райффайзен Банк» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» виниклу станом на 22 січня 2025 року заборгованість за кредитним договором (заявою) № 010/15676/82/1491742 від 11 квітня 2023 року у розмірі 227004,32 грн та 4919,06 грн судового збору.

21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі заяву про перегляд вказаного заочного рішення, у якій просить скасувати зазначене рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку, обґрунтовуючи її такими обставинами.

Вказує, що йому не було відомо, що у провадженні Липоводолинського районного суду перебувала вказана цивільна справа, оскільки він не отримував ні копії позовної заяви з додатками, ні ухвали суду про відкриття провадження, оскільки вся кореспонденція направлялася за його офіційним місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , де він вже декілька років не проживає.

Зазначає, що він не визнає позовних вимог та вважає заочне рішення таким, що підлягає скасуванню Липоводолинського районного суду від 24 квітня 2025 року підлягає з таких підстав.

Вказує, що під час розгляду справи суд не врахував наявність такої непереборної сили, як його перебування у скрутному матеріальному становищі та відсутність у нього постійного доходу та офіційної роботи, що унеможливлює виконання зобов`язань на момент звернення позивача до суду, і таке невиконання зобов`язання узгоджується із положеннями 617 ЦК України.

Посилаючись на статтю 530 ЦК України зазначив, що строк виконання зобов`язання не настав, оскільки в кредитному договорі такий визначено до 26 вересня 2033 року. Стягнення всієї суми кредиту без врахування строку його повернення та його матеріального становища, суперечить принципам цивільного судочинства.

30 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, яке обґрунтоване тим, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи, судові повістки направлялись судом на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Крім того, відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення не наведено належних доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, та є підставою для перегляду заочного рішення. Відповідачем не надано доказів перебування у скрутному матеріальному становищі і така обставина не може бути підставою невиконання зобов`язань за кредитним договором. Вказує, що відповідно до п. 2.6.5 Кредитного договору банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку невиконання клієнтом умов договору, що узгоджується із положеннями статей 526, 527, 530, 625, 1050 ЦК України. Просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Сторони до суду не з`явилися, від АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про розгляд вказаної заяви у відсутність їхнього представника.

Відповідачу за вказаною у його заяві про перегляд заочного рішення адресою місця проживання надсилалися ухвала суду про прийняття заяви про перегляд заочного рішення та судова повістка про виклик до суду, однак вказана кореспонденція не була вручена з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. У силу положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України кореспонденція вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що зареєстроване у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу двічі 20 березня та 14 квітня 2025 року за місцем реєстрації надсилалися ухвала суду про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками та судові повістки про виклик до суду, однак вказана кореспонденція не була вручена з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. Відповідно у судові засідання 10 квітня 2025 року та 24 квітня 2025 року відповідач не з`явився, у встановлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, до суду не надав (а.с. 89, 99, 110, 116).

Із наданої відповідачем копії довідки Байрацького старостинського округу Липоводолинської селищної ради № 264/I-01-11/05.2025 від 19 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 123).

Відповідно до частини 2 статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із частиною 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох підстав, це: поважність причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення про причини такої неявки, відсутність у зв`язку з поважними причинами відзиву на позов; а також надання суду доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто таких, що дали б суду змогу під час ухвалення рішення дійти інших висновків.

Із матеріалів заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації у зв`язку з чим вказана кореспонденція не була вручена.

Відповідно до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265, громадянин України, який проживає на території України зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його.

Із огляду на викладене, суд не визнає поважною причину не отримання відповідачем надісланої судом кореспонденції через його не проживання за місце реєстрації. Усі несприятливі наслідки пов`язані з порушенням правил реєстрації місця проживання покладаються на особу порушника.

Щодо посилання відповідача про не настання строку виконання зобов`язання та незаконність у зв`язку з цим стягнення усієї суми кредиту.

Зазначеним обставинам суд надавав оцінку під час ухвалення заочного рішення.

Відповідно до пункту 2.6.5 кредитного договору банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, проценти, штрафні санкції у випадках невиконання клієнтом умов договору. Пунктом 5.2 договору передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення заборгованості за кредитом, в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13 пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів.

Із виписки з особового рахунку, відкритого у АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що у період із 11 квітня 2023 року по 22 січня 2025 року відповідач користувався кредитними коштами. Із 25 вересня 2024 року мав перед банком прострочену заборгованість, яка станом на 22 січня 2025 року становила 65472,26 грн (а.с. 10-44).

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Судом було встановлено, що відповідачем порушені умови укладеного кредитного договору щодо погашення кредиту та процентів за користування грошима, оскільки у передбачені кредитним договором не здійснював погашення кредиту та не сплачував проценти за користування грошима, тому вимога банку про стягнення усієї суми заборгованості є законною.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача щодо наявності непереборної сили, яка пов`язана із його скрутним матеріальним становищем та вказує на звільнення від виконання зобов`язання. Відсутність у відповідача коштів на виконання зобов`язання не є підставою для звільнення від його виконання. Крім того, докази, які б вказували на наявність вказаних обставин, відсутні.

Таким чином, зазначені у заяві ОСОБА_1 обставини не спростовують висновків суду та не мають істотного значення для правильного вирішення справи, тому підстави для перегляду заочного рішення відсутні.

Керуючись статтями 260, 287 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 квітня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані до апеляційної скарги на заочне рішення суду, яке відповідач вправі оскаржити в загальному порядку до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали.

Суддя Д. В. Сізов