Справа № 352/136/25
Провадження № 22-ц/4808/806/25
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Тисменицького районного суду від 25 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Гриньків Д.В. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 25 березня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося в суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №499402-КС-001 про надання кредиту від 14.05.2024 року в розмірі 68558,60 грн., яка складається з: 19000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 46708,60 грн. прострочених платежів по процентах, 2850,00 грн. прострочених платежів за комісією.

Позов мотивовано тим, що 14.05.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» було направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499402-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Останній прийняв (акцепт) оферту на умовах, визначених нею. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено Роману П.В. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8500 на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 14.05.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №499402-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15159869% за кожен день користування Кредитом.

В п. 2. Кредитного договору зазначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 68558,60 грн., яка складається з: 19000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 46708,60 грн. прострочених платежів по процентах, 2850,00 грн. прострочених платежів за комісією.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Тисменицького районного суду від 25 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання кредиту №499402-КС-001 від 14.05.2024 року у сумі 53770 грн., що складається з: 19000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 31920 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 2850 грн. - сума прострочених платежів по комісії. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» сплачений судовий збір у розмірі 1899,87 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 14788,60 грн., ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу. Вважає таке рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вважає, що судом першої інстанції помилково ототожнено поняття денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилково вирішено зменшити розмір процентів, які нараховуються протягом строку кредитування.

Так, згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір процентної ставки 1% встановлюється з 21.08.2024 року.

Також поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та «процентна ставка в день», яка встановлена в кредитному договорі, є різними. Якщо вираховувати за формулою, передбаченою в ч. 3 ст. 8 цього Закону, розмір денної процентної ставки за кредитним договором становитиме 0,95%, тобто не перевищуватиме 1%. Тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 46708,60 грн. підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відсотки по кредиту нараховані за період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідно нормам ЦК України, умовам Договору та Правилам.

Загальна сума по відсотках становила би 27590, грн. у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту, що призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки відповідно до п. 3.2.2 Договору. З восьмого дня прострочення першого платежу - 05.06.2024 року почалось нарахування процентів по збільшеній (стандартній) процентній ставці - 1,5% (по 29.10.2024 року).

Штрафні санкції за неналежне виконання умов Договору не нараховувалися та не входять до складу позовних вимог.

Також не нараховувалися проценти після закінчення строку дії Договору - 29.10.2024 року.

Тому розрахунок заборгованості, наданий позивачем, вважає таким, що відповідає умовам Договору, а розмір процентів - статтям 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Проценти нараховані на залишок тіла кредиту у межах строку дії Договору.

Посилається на практику апеляційних судів у схожих правовідносинах.

Просить рішення Тисменицького районного суду від 25 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 14788,60 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким про стягнення з відповідача на користь позивача 14788,60 грн., в решті рішення залишити без змін. У випадку задоволення апеляційної скарги здійснити розподіл судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 68558,60 грн., тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.05.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №499402-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Так, ОСОБА_1 заповнив в інформаційно-телекомунікаційній системі https://my.bizpozyka.com/ анкету клієнта щодо отримання кредиту 14.05.2024 року в сумі 19000,00 грн., надавши свої особисті дані (найменування; адресу реєстрації та проживання; РНОКПП; дата народження; місце народження; дані паспорта; електронна адреса; номер телефону: НОМЕР_1 ; номер банківської карти для перерахунку коштів: № НОМЕР_2 (а.с. 37).

Того ж дня ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5727, який був направлений на його номер телефону: НОМЕР_1 , Паспорт споживчого кредиту, в якому вказані основні умови кредитування (а.с. 15-17).

14.05.2024 року ОСОБА_1 було направлено пропозицію (оферту) укласти Договір №499402-КС-001 про надання кредиту в електронній формі (а.с. 23-29) та останній 14.05.2024 року прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №499402-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8500, який був направлений на його номер телефону: НОМЕР_1 (а.с. 30-59).

На підтвердження укладення договору позивачем надано візуальну послідовність дій клієнта, з якої встановлено, що клієнт через веб-сайт Кредитодавця https://my.bizpozyka.com, шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку (а.с. 35-36). Надано світлокопії паспорта та облікової картки платника податків клієнта ОСОБА_1 (а.с. 56-58).

Згідно п.п. 2.1 Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 19000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Відповідно до п.п. 2.3-2.7 Договору строк, на який надається кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,5% фіксована; знижена процентна ставка в день 1,15159869% фіксована; комісія за надання кредиту: 2850,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту: 19000,00 грн.; термін дії договору: 29.10.2024 року.

Згідно Інформаційної довідки №195/01 від 08.01.2025 року, наданої ТОВ «Платежі Онлайн», останнє як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: видача. Юридична особа торговця: ТОВ «Бізпозика». Дані транзакції: номер 41566-82972-41763, сума 19000,00 грн., дата та час проведення 14.05.2024 09:31:37, платіжна картка НОМЕР_2 , MONOBANK; перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 згідно кредитного договору №499402-КС-001 від 14.05.2024 року без ПДВ (а.с. 38).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 06.01.2025 року залишок заборгованості за кредитом становить 68558,60 грн., з яких: 19000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 46708,60 грн. прострочених платежів по процентах, 2850,00 грн. прострочених платежів за комісією (а.с. 12-13).

Така ж сума заборгованості відповідача вказана в Довідці ТОВ «Бізнес Позика» про стан рахунку ОСОБА_1 станом на 06.01.2025 року (а.с. 14).

Згідно наданої інформації на ухвалу суду від 18.03.2025 року АТ «Універсал Банк» 21.03.2025 року за №БТ/Е-1679 на ім`я ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 було емітовано платіжну карту № НОМЕР_2 . Надано виписку по вказаному рахунку за період з 14.05.2024 року по 29.10.2024 року, з якої вбачається, що 14.05.2024 року на вказану карту зараховано переказ коштів в сумі 19000,00 грн. (а.с. 79-118).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що матеріалами справи підтверджено факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору у формі електронного документу з електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та із запропонованими умовами відповідач ознайомився і погодився з ними. Також матеріали справи містять докази виконання ТОВ «Бізнес Позика» своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, проте позичальник не довів належними та допустимими доказами повернення цих коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Тому суд вважав, що вимоги про стягнення тіла кредиту та комісії за надання кредиту за вказаним договором є підставними та підлягають до задоволення. Разом з тим, зазначений кредит є споживчим; договір про надання кредиту укладений після внесення змін до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Отже, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками становитиме 31920 грн., що розраховується наступним чином (19000*1%/100) * 168 - кількість днів за зазначений період (24 тижні х 7 днів).

Апеляційний суд частково погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі №234/7719/20.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до змісту статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

В матеріалах справи містяться підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який був направлений на його номер телефону, копії Паспорту споживчого кредиту, прийняття (акцепт) пропозиції Договору №499402-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Також на підтвердження укладення договору позивачем надано візуальну послідовність дій клієнта через веб-сайт кредитодавця https://my.bizpozyka.com.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відтак, вказаний кредитний договір укладений між сторонами.

І в частині стягнення тіла кредиту та комісії за надання кредиту за вказаним договором рішення суду апелянтом не оскаржується.

Щодо доводів апелянта про безпідставність застосування до нарахування відсотків за користування кредитом вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 ЗУ «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 14 травня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, договір є споживчим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування».

Згідно п. 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Частина 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Отже, на підставі ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто з 21.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%.

Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Кредитний договір було укладено 14 травня 2024 року, тобто після 95 днів з дня набрання вказаним вище Законом чинності.

Відтак, в першому періоді - 7 днів - з 14 по 20 травня 2024 береться відсоткова ставка 1,15159869% року (згідно п. 2.4 та п. 3.2.2 Договору): 19000 : 100 х 1,15159869 х 7 днів = 1531,63 грн.

У другому періоді - з 21 травня 2024 року по 20 серпня 2024 року береться відсоткова ставка 1,5% (згідно п. 2.4 та п. 3.2.2 Договору та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування»): 19000 : 100 х 1,5 х 92 дні = 26220,00 грн.

У третьому періоді - з 21 серпня 2024 року по 29 жовтня 2024 року береться відсоткова ставка 1,0% (згідно ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»): 19000 : 100 х 1,0 х 70 днів = 13300,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками становитиме 41051,63 грн. (1531,63+26220,00+13300,00).

Суд першої інстанції зазначених вимог Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не взяв до уваги. Тому апеляційна скарга є частково підставною.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та «процентна ставка в день», яка встановлена в кредитному договорі, є різними, і якщо вираховувати за формулою, передбаченою в ч. 3 ст. 8 цього Закону, розмір денної процентної ставки за кредитним договором становитиме 0,95%, тобто не перевищуватиме 1%, то такі не спростовують вказаного. В п. 2.11 Кредитного договору визначена денна процентна ставка - 1,16%. Тобто з 21 серпня 2024 року проценти за кредитом нараховані у розмірі, більшому ніж встановлений законом.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині стягнення прострочених платежів по процентах і, відповідно, загального розміру заборгованості слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача 41051,63 грн. прострочених платежів по процентах, в частині визначення загальної суми заборгованості - 62901,63 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню 2222,52 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3193,53 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального прав або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, то судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 25 березня 2025 року в частині стягнення прострочених платежів по процентах, загального розміру заборгованості та судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання кредиту №499402-КС-001 від 14.05.2024 року у сумі 62901 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот одну) грн. 63 коп., що складається з: 19000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 41051,63 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 2850 грн. - сума прострочених платежів по комісії, а також 2222,52 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 3193,53 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 10 червня 2025 року.