Справа № 466/2641/25
Провадження № 2/466/1806/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

за участю представника позивача Короїда Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Короїда Юрія Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про зняття арешту з нерухомого майна,

у с т а н о в и в :

21 березня 2025 року адвокат Короїд Юрій Миколайович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з нерухомого майна: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 4551856, зареєстроване 26.02.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Він, як спадкоємець за законом у визначений законодавством шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, під час оформлення спадщини було з`ясовано, що на вищевказану квартиру було накладено обтяження у вигляді арешту, внаслідок чого він не має можливості скористуватися своїми спадковими правами.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.06.2001 року, державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 . Як свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №412323908 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом обтяження на підставі постанови ВДВС Шевченківського районного управління юстиції №627/Б від 21.06.2001 року. Власником арештованого майна вказано ОСОБА_3 . Вказане обтяження зареєстроване 26.02.2007 року за №4551856 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора Також, 26.02.2007 року за №4551876 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора зареєстровано обтяження на все майно, яке належить ОСОБА_3 . На адвокатський запит Шевченківським відділом ДВС надано відповідь про те, що матеріали виконавчого провадження, на підставі яких накладено арешт на нерухоме майно постановою 627/Б від 20.06.2001 року, знищені за закінченням терміну зберігання. Вищевказані документи свідчить про те, що постановою накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_3 в тому числі і на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., хоча в постанові не зазначено про накладення арешту саме на вказане житло. Разом з тим, копії правовстановлючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , які надані КП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», свідчать про те, що ОСОБА_4 не є власником вищевказаної квартири. Так, згідно реєстраційного посвідчення квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за його батьком ОСОБА_2 , а згідно технічного паспорту власником зазначеної квартири також є його батько ОСОБА_2 . Таким чином, при винесенні постанови про накладення арешту на майно його брата ОСОБА_4 , державним виконавцем не було враховано, що ОСОБА_4 не є власником квартири АДРЕСА_2 , а відтак і безпідставно застосоване обтяження у виді арешту на вказану квартиру. Крім того, в постанові про накладення арешту та у витязі з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зазначено власник майна ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті безпідставного накладення арешту, він, як спадкоємець через наявне обтяження на нерухоме майно не має можливості оформити спадщину після смерті батька і позбавлений можливості реалізувати свої права в інший спосіб, крім судового захисту.

15 квітня 2025 на адресу суду від відповідача - Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вказане обтяження: Архівний номер: 3057091LVOV1, Архівна дата: 19.10.2001 15:37:00, Дата Виникнення: 19.10.2001, № реєстра: , внутр. №6B010C342BF246305D37, комментарий: 473/66 виникло на підставі: постанова, 627/Б, 21.06.2001, ВДВС Шевченківського рай.упр.юст., вх.473/66, зареєстроване Першою львівською державною нотаріальною конторою, оскільки Перша львівська державна нотаріальна контора у даному випадку виконувала функцію лише реєстратора обтяжень нерухомого майна, і не несла відповідальності за інформацію, викладену обтяжувачем у повідомленні про реєстрацію обтяження. У 2007 році запис про заборону був перенесений із системи «Феміда» в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним підприємством «Інформаційний центр» в автоматичному режимі. Відповідачем у справах за позовом про звільнення майна з-під арешту є боржник або особи, в інтересах якої накладений арешт на майно у виконавчих провадження, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Враховуючи викладене, Перша львівська державна нотаріальна контора Львівської області не є належним відповідачем за заявленими позовними вимогами.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити з підстав наведених у позовні заяві.

Представник відповідача - Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області у судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, який просив врахувати судом, розгляд справи просив здійснювати у його відсутності.

Представник відповідача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення, записанного в реєстрову книгу за № 61 за реєстровим №10386 від 15.12.1996, виданого Міжміським бюро технічної інвентаризації, кооперативна квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за гр. ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до технічного паспорту, власником вказаної квартири зазначено ОСОБА_2 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №412323908 від 10.02.2025, зазначено про наявний запис про арешт (архівний запис) № 4551856, зареєстрований 26.02.2007 року Першою львівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 627/Б від 21.06.2001 року, винесеної ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, вх. 473/66 на об`єкт квартиру АДРЕСА_2 , а власником зазначено ОСОБА_3 . Архівний номер: 3057091LVOV1, архівна дата: 19.10.2001 року, дата виникнення: 19.10.2001 року, номер реєстра: , внутр №6В010С342BF246305D37.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є сином померлого батька ОСОБА_2 , відповідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте під час оформлення спадщини було з`ясовано, що на вищевказану квартиру було накладено вищезазначене обтяження у вигляді арешту, внаслідок чого позивач немає можливості скористуватися своїми спадковими правами, тому і звернувся до суду з даним позовом.

З метою отримання інформації щодо даного арешту та стадії виконавчого провадження, стороною позивача було скеровано на адресу Шевченківського ВДВС у м. Львові адвокатський запит від 27.01.2025 року.

31.01.2025 року Шевченківським відділом ДВС у м. Львові було надіслано відповідь № B-14/3852, з якої вбачається, що матеріали виконавчого провадженя, на підставі яких накладено арешт постановою 627/Б від 20.06.2001 на нерухоме майно, знищені за закінченням терміну зберігання відповідно до вимог п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008, відтак надати детальну інформацію щодо обтяження не являється можливим.

На запит сторони позивача за вх. №2695/01-21 від 21.08.2024, Львівський державний нотаріальний архів надав копію листа від 21.06.2001 про скерування постанови про накладення арешту на виконання відповідним органам та постанову (ВП №627/Б) від 20.06.2001 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Львові Калиновської А.Ю. при примусовому виконанні виконавчого листа №1-498 виданого 26.11.1999 Радянським районним судом м. Львова про конфіскацію всього майна ОСОБА_3 на користь держави, яке належить засудженому на праві особистої власності, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3 .

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Питання зняття арешту з майна врегульовано статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

3. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

4. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

5. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ч.5 цієї статті.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61- 18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61- 2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2024 року у справі № 569 6234 (провадження № 61-2690св23) дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови повернення виконавчого документа стягувачу до 8 березня 2011 року (дата набрання чинності новою редакцією Закону № 606-XIV), знищення виконавчого провадження за закінченням строку його зберігання та відсутність майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, та те, що жодних виконавчих проваджень відносно власника майна померлого ОСОБА_2 судом не встановлено, а також те, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька немає можливості реалізувати свої спадкові права, зокрема на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а арешт на вказану квартиру з незрозумілих причин було накладено у 2001 року на невідому особу ОСОБА_3 , який власником такої квартири, з матеріалів справи не був, крім того, виконавче провадження №627/Б є знищене за закінченням строку його зберігання, та судом не встановлено майнові претензії з боку стягувача до боржника, відтак, оскільки наявність арешту на вказану квартиру порушує права позивача на реалізацію своїх спадкових прав після смерті власника спірної квартири його батька ОСОБА_2 та подальшого володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, тому позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 10 Загальної декларації прав людини, ст. 41 Конституції України, ст. ст.16, 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги адвоката Короїда Юрія Миколайовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Котлярська, 6; Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Саксаганського, 6 про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з нерухомого майна: квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 4551856, зареєстроване 26.02.2007 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р. Б. Єзерський