Справа №489/5795/24 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1179/25
Постанова

Іменем України

09 червня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Тищук Н.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва, постановлену 13 травня 2025 року, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні суду першої інстанції о 14.20 год., по цивільній справі за скаргою Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» на дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шелегей Т.В. щодо закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

У березні 2025 року Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс» (далі КП «Миколаївкомунтранс») звернулося до Інгульського районного суду м. Миколаєва із вказаною вище скаргою, мотивуючи її тим, що 16 грудня 2024 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №489/5795/24 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Миколаївкомунтранс» заборгованості за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 3087, 37 грн та судового збору у розмірі 3028 грн.

07 лютого 2025 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Інгульський ВДВС) Шелегей Т.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77119808.

Під час примусового виконання рішення державному виконавцю стало відомо, що боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим 07 березня 2025 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №77119808 з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ " Про виконавче провадження" (смерть боржника, актовий запис №1480).

Стягувач вважає вказану постанову передчасною, такою, що винесена з порушенням норм ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки виконавець мав звернутися до компетентних органів для отримання відомостей про заведення спадкової справи після смерті боржника, з`ясувати коло спадкоємців та вчинити дії щодо заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Оскільки державним виконавцем не вчинено таких дій, його дії на переконання заявника, є неправомірними.

Посилаючись на наведене, КП «Миколаївкомунстранс» просило суд, визнати неправомірними дії державного виконавця Інгульського ВДВС Шелегей Т.В. щодо закінчення виконавчого провадження №77119808, постанову від 07 березня 2025 року про закінчення виконавчого провадження скасувати; зобов`язати головного державного виконавця Інгульського ВДВС Шелегей Т.В. відновити виконавче провадження.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2025 року скаргу КП «Миколаївкомунтранс» задоволено.

Визнано дії головного державного виконавця Інгульського ВДВС Шелегей Т.В. в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 77119808 від 07 березня 2025 неправомірними.

Покладено обов`язок на головного державного виконавця Інгульського ВДВС Шелегей Т.В. відновити виконавче провадження ВП №77119808 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 16 грудня 2024 року у справі 2/489/2156/24 (489/5795/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» 3087,37 грн заборгованості та судовий збір у розмірі 3028 грн.

Ухвала суду мотивована тим, що державним виконавцем не дотримано порядку отримання інформації щодо правонаступників прав та обов`язків боржника (спадкоємців), у разі їх наявності, та із врахуванням вартості успадкованого майна, не здійснено заміну сторони виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі Інгульський ВДВС посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу Ігнульського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2025 року скасувати.

Зазначав, що у відділі перебувало виконавче провадження № 77119808 з примусового виконання виконавчого листа, виданого по справі № 2/489/2156/24 (489/5795/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Миколаївкомунтранс» боргу за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 3087,37 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.

07 лютого 2025 державним виконавцем винесено ряд постанов у вказаному виконавчому провадженні. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 28 лютого 2025 року № 4 боржник ОСОБА_1 помер .

07 березня 2025, керуючись вимогам п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Шелегей Т.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наголошував, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

Державним виконавцем Шелегей Т.В., отримано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до звернення позивача (скаржника) до суду та відкриття провадження у справі, заочний розгляд якої проводився 06 листопада 2024. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку, передбаченому цивільно процесуальним Законом, можливе шляхом залучення правонаступника померлої сторони та лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Вважає, що позивачем не доведено неправомірність дій державного виконавця відділу Шелегей Т.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 77119808 та як наслідок відсутність підстав для зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження.

Зауважує, що суд першої інстанції, при винесенні ухвали не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 червня 2023 року, у справі №681/1267/22. Натомість суд помилково посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові №761/1267/22 від 29 червня 2022 року, яка не є подібною до обставин справи які розглядалися судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Миколаївкомунтранс» посилається на ті ж самі обставини, які були зазначенні у скарзі, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» борг за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 3087,37 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.

16 грудня 2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по вказаній справі.

07 лютого 2025 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) Шелегей Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77119808 з примусового виконання виконавчого листа № 489/5795/24 (провадження № 2/489/2156/24) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» борг за надані послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 3087, грн та судовий збір у розмірі 3028 грн.

07 березня 2025 головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) Шелегей Т.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 77119808 у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 згідно актового запису про смерть від 28 грудня 2021 року № 1480.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавець, установивши факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, мав вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями. Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

З висновками викладеними в оскаржуваній ухвалі колегія суддів не погоджується, оскільки вони не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Верховний Суд в своїй постанові від 03 листопада 2020 року (справа №916/617/17) роз`яснив, що смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У разі смерті фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні.

Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі, у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2021 року (справа №201/16014/13-ц) зробив висновок, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни сторони внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення, і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Статтями 46, 47 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлено лише до особи, яка володіє цивільною і цивільно-процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Системний аналіз норм права, а також положень ч. 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 26 ЦК України та ч. 2 ст. 48 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що на момент звернення з позовом до суду відповідач у справі має бути живим.

В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження.

При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 червня 2019 року (справа №185/998/16) та від 30 червня 2023 року (справа № 681/1267/22).

Матеріалами справи встановлено, що 06 серпня 2024 року КП «Миколаївкомунтранс» звернулося в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги.

Ухвалою судді від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, а 06 листопада 2024 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення про задоволення позову КП «Миколаївкомунтранс».

Проте під час виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2024 року, стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

За таких обставин, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 помер до дня відкриття провадження у справі (07 серпня 2024 року), отже правоздатність останнього припинилася, і на момент смерті він не набув статусу учасника справи, а відтак і сторони виконавчого провадження, тому у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для залучення правонаступника померлої сторони (учасника).

Задовольняючи скаргу КП «Миколаївкомунтранс», суд першої інстанції не звернув увагу на наведені обставини, помилково виходив з того, що ОСОБА_1 був стороною виконавчого провадження, не врахував, що позов КП «Миколаївкомунтранс» було пред`явлено до померлої особи, тоді як ЦПК України не містить норм, які б передбачали можливість здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною третьою статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги КП «Миколаївкомунтранс».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у відповідності до положень частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги КП «Миколаївкомунтранс».

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 13 травня 2025 року року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» на дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо закінчення виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повну судове рішення складено 09. 06. 2025 р.