ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 395/1763/24

провадження № 22-ц/4809/901/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л.,Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року у складі судді Забуранного Р. А. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути на свою користь аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до припинення навчання 30 червня 2027 року.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , 01 жовтня 2006 року, є батьком ОСОБА_1

28 липня 2008 року Новомиргородським районним Кіровоградської області був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача на користь матері позивача ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_1 до досягнення ним повноліття, яке настане ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вказаного виконавчого листа відповідач сплачував аліменти на утримання позивача, до досягнення останнім повноліття.

З 14 серпня 2023 року позивач навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України за денною формою навчання за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа» на підставі укладеного контракту, терміном до 30.06.2027.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виповнилось 18 років, алі він продовжує навчатися і потребує матеріальної допомоги, щоб закінчити учбовий заклад.

ОСОБА_1 не отритмує стипендії, а мати позивача надає останньому матеріальну допомогу, проте її можливості обмежені.

Оскільки відповідач є особою працездатного віку, працює, отримує доходи та має можливість сплачувати аліменти, позивавч звернувся до суду з відповідним позовом.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 жовтня 2024 року, і до припинення навчання ОСОБА_4 , яке настане ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та дитини та інші обставини, що мають істотне значення, необхідним і достатнім буде стягнення аліментів саме у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року в частині розміру стягнення аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до припинення сином навчання 30 червня 2027 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача дружини, яка має онкологічне захворювання та потребує постійних витрат на лікування, а також відсутність у ОСОБА_2 на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав.

Відповідач вважає, що аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу не є справедливими та законними.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, проте, жодних доказів того, що у позивача є потреба в матеріальній допомозі, суду першої інстанції не надано.

Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції помилково в резолютивній частині зазначив про аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже ч. 2 ст. 182 СК України не застосовується до спірних правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є студентом Національного університету біоресурсів природокористування України за денною формою навчання, термін навчання до 30.06.2027.

У відповідності до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 навчальний рік 30 120 грн; 2024-2025 навчальний рік 30 120 грн; 2025-2026 навчальний рік 30 120 грн; 2026-2027 навчальний рік 30 120 грн.

Відповідач є військовослужбовцем, проходить службу, де отримує заробітну плату, розмір якої залежить від премій та перебування відповідача безпосередньо у зоні бойових дій. Наразі вона становить у середньому близько 60 000 грн на місяць.

У ОСОБА_2 через проходження військової служби стан здоров`я суттєво погіршився, він має ряд хронічних хвороб та захворювань, а саме відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1304 відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі м. Полтави з 05.06.2022 по 14.06.2022 з діагнозом: стан після субарахноїдального крововиливу в вертебро-базилярному басейні (за даними нейровізуалізації) з цефалічним і вестибулоатактичним синдромами, підгостра стадія, фаза клініко-функціонального відновлення. Вертеброгенна тораколюмбалгія, лівобічна люмбоішалгія, фаза загострення.

Відповідно до висновків, зроблених в результаті магнітно-резонансної томографії головного мозку від 09.06.2022 відповідач має: МР ознаки зміни МР сигналу вздовж лівої півкулі мозку, як сліди перенесеного локального САК, підгостра стадія; церебральної мікроангіопатії FAZEKASgr 1 внаслідок судинної енцефалопатії; помірного розширення сбарахноідального простору; низького розташування мигдалин мозочка; остеохондрозу шийного відділу хребта С5.

Разом з тим захворювання відповідача підтверджуються довідкою ВЛК від 11.08.2022 за № 1366 (діагноз: Хронічниа вертеброгенна тораколюмбалгія та ін.), виписним епікризом Миколаївського госпіталю стаціонарного хворого № 304 (діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії. Стан після перенесеного САК. Вертеброгенна торакалгія. Сечочольовий діатез. Хронічний постатит, Хронічний гаструоденіт, дискінезія жовчовивідних шляхів та ін.) довідкою ВЛК від 24 липня 2024 року (діагноз: між хребцевий остеохондроз, грижі, хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки та ін.), у зв`язку з чим відповідач несе витрати на придбання ліків на постійній основі.

Відповідач одружений з ОСОБА_5 , шлюб зареєстрований Новомиргородським ВДРАЦС МЮ (м. Одеса) 14 вересня 2023 року, про що внесено відповідний актовий запис № 60.

Дружина відповідача хворіє на онкологічне захворювання та відповідно до консультаційного висновку спеціаліста ТОВ «Український центр томотерапії» від 18.11.2024 їй поставлено діагноз: помірно диференційована інвазивна карцинома правової молочної залози ріст, сТ2 N0 (sn/7) cV0; G2; ст.НВ; люмінальний А молекулярно-біологічний підтип (ER-80%. PR-70%. HER-2/ney(1+) статус низький, Кі-67-15%), стан після 4 циклів НАПХТ за протоколом ddAC - позитивна динаміка за рахунок зменшення пухлини та регрес аксилярних лімфовузлів праворуч (УЗД від 21.11.2023), після 12 введення НАХТ за протоколом Паклітаксел weekly - позитивна динаміка.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) коженмає право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

В силу положень частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає, що до правовідносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статті 191 цього Кодексу, в якій зазначено, що аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самімають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітнюдитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина, в тому числі яка продовжує навчання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справідоказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що згідно копії актового запису №87 від 13 жовтня 2006 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком є ОСОБА_2 (а.с.5).

Позивач є студентом Національного університету біоресурсів природокористування України за денною формою навчання, термін навчання до 30.06.2027, що підтверджується довідкою № 209 від 05.09.2024 (а. с. 6).

Відповідно до копії договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 навчальний рік 30 120 грн; 2024-2025 навчальний рік 30 120 грн; 2025-2026 навчальний рік 30 120 грн; 2026-2027 навчальний рік 30 120 грн (а. с. 7-8).

Відповідач є військовослужбовцем, проходить службу, де отримує заробітну плату, розмір якої залежить від премій та перебування відповідача безпосередньо у зоні бойових дій, а яка у середньому становить близько 60 000 грн на місяць та за період з 01.07.2024 по 31.12.2024 складає 353 367 грн (а. с. 68).

ОСОБА_2 має ряд хронічних хвороб та захворювань, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1304, відповідно до якої відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі м. Полтави з 05.06.2022 по 14.06. 2022 з діагнозом: стан після субарахноїдального крововиливу в вертебро-базилярному басейні (за даними нейровізуалізації) з цефалічним і вестибулоатактичним синдромами, підгостра стадія, фаза клініко-функціонального відновлення. Вертеброгенна тораколюмбалгія, лівобічна люмбоішалгія, фаза загострення (а. с. 70).

Відповідно до копій висновків, зроблених в результаті магнітно-резонансної томографії головного мозку від 09.06.2022 ОСОБА_2 має: МР ознаки зміни МР сигналу вздовж лівої півкулі мозку, як сліди перенесеного локального САК, підгостра стадія; церебральної мікроангіопатії FAZEKAS gr 1 внаслідок судинної енцефалопатії; помірного розширення сбарахноідального простору; низького розташування мигдалин мозочка; остеохондрозу шийного відділу хребта С5 (а. с. 71).

Захворювання відповідача підтверджуються копією довідки ВЛК від 11.08.2022 за № 1366 (діагноз: Хронічниа вертеброгенна тораколюмбалгія та ін.), копією виписного епікризу Миколаївського госпіталю стаціонарного хворого № 304 (діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії. Стан після перенесеного САК. Вертеброгенна торакалгія. Сечочольовий діатез. Хронічний постатит, Хронічний гаструоденіт, дискінезія жовчовивідних шляхів та ін.), копією довідки ВЛК від 24 липня 2024 року (діагноз: між хребцевий остеохондроз, грижі, хронічна виразкова хвороба 12-палої кишки та ін.) (а. с. 72-74).

ОСОБА_2 одружений з ОСОБА_5 , шлюб зареєстрований Новомиргородським ВДРАЦС МЮ (м. Одеса) 14 вересня 2023 року, про що внесено відповідний актовий запис № 60 та підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 14 вересня 2023 року (а. с. 69).

Дружина відповідача хворіє на онкологічне захворювання та відповідно до копії консультаційного висновку спеціаліста ТОВ «Український центр томотерапії» від 18.11.2024 їй поставлено діагноз: помірно диференційована інвазивна карцинома правової молочної залози ріст, сТ2 N0 (sn/7) cV0; G2; ст.НВ; люмінальний А молекулярно-біологічний підтип(ER-80%. PR-70%. HER-2/ney(1+) статус низький, Кі-67-15%), стан після 4 циклів НАПХТ за протоколом ddAC- позитивна динаміка за рахунок зменшення пухлини та регрес аксилярних лімфовузлів праворуч (УЗД від 21.11.2023), після 12 введення НАХТ за протоколом Паклітаксел weekly- позитивна динаміка (а. с. 75-76).

У зв`язку з захворюванням дружини та її потребу в лікуванні, відповідач несе витрати, що відповідно підтверджується копіями чеків та квитанцій (а. с. 61-67).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку із навчанням він потребує матеріальної допомоги, не отритмує стипендії, а матеріальну допомогу надає його мати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що позивач перебуває на утриманні матері, а навчання сина у навчальному закладі вимагає додаткових матеріальних затрат та зусиль для організації навчального процесу.

Разом з тим, аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , крім договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023, в якому зазначена вартість платної освітньої послуги за роками навчання, не було надано інших доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Вказані обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню для встановлення існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, проте, не були враховані судом першої інстанції.

Крім того, необґрунтованими є висновки суду першої інстанції в частині стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ОСОБА_1 є повнолітнім та відповідно до ст. 6 СК України не є дитиною, а тому до правовідносин, що склалися між сторонами не можуть бути застосовані положення ч. 2 ст. 182 СК України.

ОСОБА_2 не заперечує проти сплати аліментів на користь сина у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, є особою працездатного віку та має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

За таких обставин, на підставі досліджених доказів і встановлених обставин справи та, враховуючи інтереси повнолітнього сина, для благополуччя та повноцінного розвитку якого необхідним є забезпечення його коштами одним із батьків, суд приходить до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, обгрутованим буде стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року, і до закінчення позивачем навчання тобто до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Схожі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 310/1881/20 (провадження № 61-11448св21), від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 212/6120/18 (провадження № 61-16034св19).

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача дружини, яка має онкологічне захворювання та потребує постійних витрат на лікування, з огляду на те, що судом було враховано вказані обставини при винесенні оскаржуваного рішення та надано їм відповідну оцінку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, установивши, що син відповідача є повнолітнім та продовжує навчатися, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , однак, внаслідок неправильно наданої оцінки наявним в матеріалах справи доказам дійшов помилкового висновку в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року зміні, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року, і до закінчення позивачем навчання тобто до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову.

За подання позову, позивач мав би сплатити 1 211 грн 20 коп судовго збору, а тому пропорційно задоволеним позовним вимогам (50 %) з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 605 грн 60 коп (1 211,2*50%) судового збору.

За подання апеляційної скарги відповідачем було сплачено 1 816 грн 80 коп судового збору, а тому останньому пропорційно задоволеним вимогам апеляційної скарги (50 %) 908 грн 40 коп (1 816,8*50 %) судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Остаточно, в порядку розподілу судових витрат, шляхом проведення взаємозаліку, сплачений відповідачем судовий збір в розмірі 302 грн 80 коп (908,4-605,6) необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2025 року змінити.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 1/8 частки з увсіх идів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року, і до закінчення ОСОБА_1 навчання тобто до 30 червня 2027 року, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Сплачений ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 302 (триста два) грн 80 коп компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник