ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8528/23 Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т. М.
Провадження № 22-ц/818/123/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про поновлення на роботі, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судових засідань Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року в складі судді Янцовської Т.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказу AT «Харківміськгаз» від 26.10.23 №1529/01.5.1-3 про його звільнення, поновлення на роботі слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду з 01.11.2022 р.

Позов мотивовано тим, що 31.10.2023 його звільнено у зв`язку зі скороченням штату працівників з AT «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз». В березні 2023 р. на сайті AT «Харківміськгаз» з`явилась інформація, що голова правління, правління та наглядова рада були зміщені незаконним способом. В липні 2023 р. адміністрацією відповідача було запропоновано написати заяву на звільнення за згодою сторін, на що він не погодився.

01.08.2023 була створена Харківська міська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», 01.08.2023 до неї прийняті працівники, що звільнились з AT «Харківміськгаз». Згідно наказу AT «Харківміськгаз» від 23.08.23 Но-310-0823 скороченню підлягають практично всі робочі місця, без яких неможливе здійснення основного виду господарської діяльності AT «Харківміськгаз». Зазначений наказ та новий штатний розпис суперечать статуту та основним напрямам господарської діяльності AT «Харківміськгаз», затвердженим загальними зборами акціонерів.

25.08.2023 позивача повідомили про майбутнє звільнення з посади майстра зміни аварійно-диспетчерської служби, але цю посаду він ніколи не займав, всупереч вимозі ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України жодної іншої роботи йому запропоновано не було. Всупереч вимозі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх прав та гарантії діяльності» роботодавець за три місяці до намічуваних звільнень не надав первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, новим рішенням задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не витребувавши статут АТ «Харківміськгаз» суд не змін з`ясувати обставини призначення та відсутність повноважень роботодавця обох голів правління, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які приймали участь у його звільненні.

Без статуту суд не встановив тим виконавчого органу АТ «Харківмісгаз», колективний чи одноосібний. Судячи з протоколу засідання Наглядової ради АТ «Харківміськгаз» від 15.04.2023 №1/23 виконавчий орган АТ «Харківміськгаз» є колегіальним.

Вказує, що трудове законодавство не надає головам правління АТ «Харківміськгаз» Данієляну В.Р. та ОСОБА_6 повноважень роботодавця.

Вважає, що відповідач не надав доказів про ведення консультацій з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень, не надав доказів повідомлення державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що дії АТ «Харківміськгаз» з 01.08.2023 року не здійснює розподіл природного газу, тому і потерби у слюсарях не має.

Вказує, що при звільненні ОСОБА_1 на підставі п.1 тс.40 КЗпП України усі дії АТ «Харківміськгаз» відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення сторін, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив наступні мотиви свого рішення.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що наказ про скорочення штату та новий штатний розпис суперечать статуту та основним напрямам господарської діяльності AT «Харківміськгаз» суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді спору про поновлення працівника на роботі суд зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Наданий штатний розпис, затверджений наказом АТ «Харківміськгаз» від 01.11.2023 р. № 16/01.5.2 шр, відповідно до якого у штаті підприємства відсутня посада слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання, доводить те, що на підприємстві мало місце скорочення штату працівників.

На момент звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату, викликаним змінами в організації виробництва і праці у зв`язку з зупиненням дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у штаті АТ «Харківміськгаз» не було вакантних посад чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач ОСОБА_1 міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. При цьому трудове законодавство не зобов`язує власника та засновника підприємства працевлаштовувати вивільнених у зв`язку зі скороченням штату працівників до інших підприємств, які є самостійними юридичними особами, що є втручанням власника у їх господарюючу діяльність.

Доводи позивача ОСОБА_1 на те, що 25.08.2023 позивача повідомили про майбутнє звільнення з посади майстра зміни аварійно-диспетчерської служби, але цю посаду він ніколи не займав на законність рішення відповідача АТ «Харківміськгаз» про звільнення позивача не впливає.

Оскільки належних і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження факту порушення трудових прав позивачем не надано, звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

У частині шостій статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений також статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року у справі № 331/8965/15-ц (провадження № 61-12017св19), зазначено, що «відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з вищезазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі № 303/798/17 (провадження № 61-1863св20), зазначено, що «…законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення працівника про скорочення чисельності або штату працівників. Метою персонального попередження про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці є надання працівникові можливості завчасно визначитися із майбутнім працевлаштуванням або підшукати собі іншу роботу».

Персональне попередження необхідно не тільки для забезпечення організації вивільнення працівників, а й для освідомлення працівником свого майбутнього становища щодо забезпечення роботою та джерелами для життя і можливого пошуку працівником іншої роботи самостійно. Під персональним попередженням про майбутнє звільнення слід розуміти не лише повідомлення, а достовірне отримання працівником такої інформації.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.02.2023 року у справі №686/5292/21.

Судом встановлено, що згідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач перебував в трудових відносинах з АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» з 25.04.1995 р., звільнений 31.10.2023 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» Но-310-0823 від 23.08.2023 р. проведено зміни в організації виробництва і праці у зв`язку з зупиненням дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, проведено скорочення штату з 01.11.2023 р.

Наказом АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» № 1529/01.5.1-з від 26.10.2023 р. позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи 31.10.2023 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників з посади слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання.

25.08.2023р. позивача ОСОБА_1 повідомлено про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників АТ «Харківміськгаз» (наказ від 23.08.2023р. №Но-310-0823), яке відбудеться через два місяці з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, а також повідомлено про відсутність вакантних посад, які відповідають кваліфікації позивача.

Згідно із наказом АТ «Харківміськгаз» від 01.11.2023 р. № 16/01.5.2 шр затверджено штатний розпис, відповідно до якого у штаті підприємства відсутня посада слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання.

Наявними у матеріалах справи доказами встановлено та не спростовано позивачем, що процедура розірвання трудового договору та процедура вивільнення ОСОБА_1 була здійснена товариством у порядку, передбаченому ст.49-2 КЗпП, з дотриманням вимог ст. 47, 48 цього Кодексу.

Наданий штатний розпис, затверджений наказом АТ «Харківміськгаз» від 01.11.2023 р. № 16/01.5.2 шр, відповідно до якого у штаті підприємства відсутня посада слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 4 розряду групи ГРП/ШРП служби експлуатації систем газопостачання, доводить те, що на підприємстві мало місце скорочення штату працівників.

На момент звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням штату, викликаним змінами в організації виробництва і праці у зв`язку з зупиненням дії ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у штаті АТ «Харківміськгаз» не було вакантних посад чи роботи за відповідною професією чи спеціальністю, чи інша вакантна робота, яку позивач ОСОБА_1 міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду. При цьому трудове законодавство не зобов`язує власника та засновника підприємства працевлаштовувати вивільнених у зв`язку зі скороченням штату працівників до інших підприємств, які є самостійними юридичними особами, що є втручанням власника у їх господарюючу діяльність.

Таким чином, посилання позивача, як підставу для розірвання трудового договору на те, що роботодавець порушив положення законодавства про працю, тобто умови колективного договору, не доведені належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягали.

Отже, доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтуванням колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК Україниє підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 13 червня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук