Справа 688/2802/25
№ 2-о/688/84/25
Ухвала

про залишення заяви без руху

24 червня 2025 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту проживання дитини з батьком,

встановив:

20.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , у якій просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту народження доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 і до сьогодні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Подана заява про встановлення факту проживання дитини з батьком підлягає залишенню без руху, так як вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 318 ЦПК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичні наслідки, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; 2) чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі №536/1039/17).

Відповідно до пп. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності) (п.8).

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 318 ЦПК України, в заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, вимога про зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту є обов`язковою, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, так як встановлення юридичного факту має відбуватися лише з метою захисту чи визнання конкретного права заявника. Від мети встановлення юридичного факту також залежить коло заінтересованих осіб, які мають брати участь у справі.

Звертаючись до суду із даною заявою ОСОБА_1 просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з моменту народження доньки 18.01.2022 і до сьогодні. Метою встановлення даного факту заявник зазначає отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. З урахуванням наведеного підлягає уточненню коло заінтересованих осіб.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Отже, отримання відстрочки за такою підставою можливе особою, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. Проте з такими вимогами заявник до суду не звертається.

З урахуванням наведеного, підлягає уточненню мета для якої заявник просить суд встановити факт проживання дитини з батьком від народження до сьогодні.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Встановлення факту судом можливе, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Разом з тим, факт, що дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується долученими до заяви доказами, як то витяг з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання дитини, акт обстеження житлово-побутових умов дитини, договір між батьками щодо місця проживання дитини з батьком.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зауважити, що саме по собі встановлення судом факту проживання дитини з батьком не породжуватиме для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаного факту не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Згідно із п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 318 ЦПК України, вважаю за необхідне залишити заяву без руху та надати заявнику строк для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання дитини з батьком - залишити без руху, надавши заявнику строк 5 днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків заяви.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що у разі не усунення вказаних недоліків у визначений строк заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК