Справа № 536/2925/24
Провадження №2/524/2662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказували, що 14 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , було укладено електронний договір № 101934976 про споживчий кредит, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 7000,00 грн., строком на 15 днів, тобто до 29.04.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та комісії за надання кредиту у розмірі 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово.

Кредитодавець умови договору виконав у повному обсязі, перерахувавши на банківську картку відповідача, вказану в його особистому кабінеті, грошові кошти в розмірі 7000,00 грн., однак позичальник допустив прострочення грошового зобов`язання в частині повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом і одноразової комісії.

08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 04Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитними договорами до вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08.07.2021 року (реєстру прав вимоги) до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 101934976 від 14.04.2021 року в загальному розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право грошової вимоги за кредитними договорами до вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року (реєстру прав вимоги) до ТОВ «ФК «Пінг-Понг»» перейшло право вимоги за кредитним договором № 101934976 від 14.04.2021 року в загальному розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором, утворилася заборгованість у розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвського О.О. від 19 листопада 2024 року справу передано до Автозаводського районного суду м. Кременчука за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2024 року визначено головуючим суддю Нестеренка С.Г.

Ухвалою судді від 13 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 19 грудня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали судді.

Ухвалою судді від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, третіх осіб, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

07 січня 2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

14 квітня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву. Представник вказав, що комісія за надання кредиту є незаконною, сам договір не містить електронного підпису відповідача, доказів продовження строку договору матеріали справи не містять, наданий позивачем розрахунок не є належним доказом, доказів перерахування коштів позивачем не надано, позивачем не доведено право вимоги за договором. Просив відмовити у задоволенні позову.

18 квітня 2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач вказав, що відповідачем договір було підписано електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого йому на мобільний номер телефону. Стороною відповідача не надано доказів на спростування факту укладання договору, заявили про законність комісії за надання кредиту. Просили витребувати докази у АТ «Універсалбанк», позов задовольнити.

25 квітня 2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 01 травня 2025 року витребувано від АТ «Універсалбанк» письмові докази по справі.

У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не прибув. У позовній заяві просили справу розглядати без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання повторно не прибули. Відповідно наявної у справі довідки від 03.03.2025 року з в/ч НОМЕР_1 , відповідач перебуває на військовій службі у даній військовій частині з 18.09.2024 року по теперішній час (т. 1 а.с. 214).

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи - ТОВ «Мілоан» у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки свого представника суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

14 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 в електронному вигляді було укладено договір про споживчий кредит № 101934976, який підписано електронним підписом позичальника, надісланим йому у смс-повідомленні на його номер телефону НОМЕР_2 , вказаним ним в анкеті-заяві на отримання кредиту.

За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 7000,00 грн. строком на 15 днів, з 14.04.2021 року (строк кредитування), зі сплатою процентів в розмірі 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії 29.04.2021 року. Сторони погодили розмір комісії за надання кредиту 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

За п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Згідно з Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 101934976 від 14.04.2021 року сторони затвердили Графік платежів та орієнтовну вартість кредиту.

За даним Графіком, 29.04.2021 року відповідач зобов`язувався погасити суму кредиту в розмірі 7000,00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2625,00 грн. та комісію за надання кредиту в розмірі 1330,00 грн.

До укладання договору про споживчий кредит, позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту та підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Далі, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договор та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000,00 грн.

Факт отримання грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № 26748609 від 14.04.2021 року, за яким на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 …. НОМЕР_4 були перераховані грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. (т. 1 а.с. 40).

Крім того, з листа АТ «Універсал Банк» за № БТ/Е-4360 від 23.05.2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано картку № НОМЕР_5 , на яку 14.04.2021 року о 13:15:09 були зараховані грошові кошти у розмірі 7000,00 грн., що постає із виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем. Доказів зворотного відповідачем суду надано не було.

08 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 04Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до п. 1.1 умов договору, кредитор відступає новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником.

За п. 1.2., 1.3 внаслідок передачі портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами. Новий кредитом має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників.

Згідно Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог від 08.07.2021 року до договору факторингу № 04Т від 08.07.2021 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог від 08.07.2021 року, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору.

Відповідно витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08.07.2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 101934976 від 14.04.2021 року у розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/15 за яким, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно Реєстру прав вимог від 24.01.2022 року до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, клієнт відступив права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі, згідно із додатком № 1 до договору факторингу.

Відповідно витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 101934976 від 14.04.2021 року у розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

Отже, до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» відповідно до укладеного договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача.

ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 02.09.2024 року направило досудову вимогу відповідачу ОСОБА_1 із вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31 955,00 грн. в термін до 30.09.2024 року, на яку відповідач не відреагував.

Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.

Так у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону.

За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору про споживчий кредит № 101934976 від 14.04.2021 року із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодився з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивачем доведено перехід права вимоги за договором про споживчий кредит № 101934976 від 14.04.2021 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вказаними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «Пінг-Понг» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором за вищевказаним договором.

Судом було встановлено, що позов обґрунтований невиконанням відповідачем умов договору про споживчий кредит, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 31 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 23 625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

Суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 7000,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд дійшов наступного висновку.

Договір між сторонами було укладено на строк 15 днів з 14.04.2021 року по 29.04.2021 року.

Відповідно до п. 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3.,1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 29.04.2021 року.

В охоронних правовідносинах, права та інтереси позивача забезпечуються нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право нараховувати проценти за кредитним договором, тобто після 29.04.2021 року ТОВ «Мілоан», ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не мали законних підстав нараховувати проценти, передбачені кредитним договором.

Однак, відповідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, проценти були нараховані відповідачу по 28.06.2021 року.

За розрахунком суду, розмір процентів має складати 2625,00 грн. (7000,00 грн. х 15 днів х 2,5%), які слід стягнути з відповідача на користь позивача, відмовивши у стягненні процентів в розмірі 21 000,00 грн. (23 625,00 - 2625,00).

Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

У п. 1.5.1. договору про споживчий кредит зазначено комісію про надання кредиту у розмірі 1330,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово та яку позичальник має сплатити в термін, вказаний у п. 1.4. договору, тобто до дати повернення кредиту - 29.04.2021 року.

Розділом 6 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з усіма умовами, змістом, повністю розуміє і зобов`язується дотримуватися умов договору, Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті та є невід`ємною частиною договору.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ постановою від 11.02.2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови договору про споживчий кредит від 14.04.2021 року та Правила надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Отже, підписанням договору та паспорту споживчого кредиту без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Відповідач, ознайомившись з умовами кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього, проте не зробив цього.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума несплаченої комісії в розмірі 1330,00 грн.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконав, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит у розмірі 10 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 2625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову до суду сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов судом було задоволено у загальному розмірі 10 955,00 грн., що складає 34,28% від заявленого позивачем розміру 31 955,00 грн.

Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 830,40 грн. (34,28% від 2422,40 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 1592,00 грн. (2422,40 - 830,40).

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо витрат професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. суду надано: копію договору № 43657029 від 07.08.2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М., копію додаткової угоди від 30.09.2024 року до договору про надання правової допомоги від 07.08.2024 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 30.09.2024 року на суму 6000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують надання послуг позивачу та понесених ним витрат, а також враховуючи часткове задоволення судом позову на 34,28%, то з відповідача на користь позивача, слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2056,80 грн., що складає 34,28% від заявлених 6000,00 грн.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів.

Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553 - 559, 625, 626, 1046 - 1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» заборгованість за договором про споживчий кредит № 101934976 від 14.04.2021 року у розмірі 10 955,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за кредитом, 2625,00 грн. заборгованість за процентами та 1330,00 грн. заборгованість за комісією, а також кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 830,40 грн. та 2056,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу .

Відмовити ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» у задоволенні позову до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 21 000,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3943,20 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1592,00 грн.

Позивач: ТОВ «Фінансова Компанія «Пінг-Понг», , юридична адреса: м. Київ, вул. Рибальська, буд. № 22.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Третя особа: ТОВ «Мілоан», , юридична адреса: м. Київ, вул. Багговутівська, буд. № 17-21.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 червня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: