Справа № 485/746/25
Провадження №2/485/358/25
23 червня 2025 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючий - судді Соловйов О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, заперечень щодо ухвалення заочного рішення не має.
Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2024 року вище вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між сторонами, визнано дійсним. Рішення суду набрало законної сили 16 серпня 2024 року (а.с. 9-12).

В натупному, речове право на придбаний житловий будинок зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21 серпня 2024 року, номер відомостей про речове право: 56386169, що підтверджується відповідним витягом № 392142430 сформованого 23 серпня 2024 року (а.с. 13).

Одночасно, як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого Василівською сільською Радою народних депутатів 25 липня 1996 року на підставі рішення виконкому Василівської Ради народних депутатів від 28 листопада 1995 року № 28, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 632, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розташована на території села Павло-Мар"янівки Василівської сільської ради, площею 0,21 га, на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 14).

При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , площу земельної ділянки згідно зазначеного державного акту на право приватної власності на землю серії МК виданого 25 липня 1996 року з дотриманням частини першої статті 11 Закону України "Про державний земельний кадастр" було змінено та присвоєно два кадастрові номери :17:009:0027 та :40:000:0004. Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер :17:009:0027 складає 0,1018 га, земельної ділянки кадастровий номер :40:000:0004 - 0,0745 га, що підтверджується письмовим повідомленням в.о. начальника Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області Н. Мачушенко від 19 березня 2025 року № 1327/354-25 (а.с. 27-30).

Згідно даних Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№ НВ-025, 2025 сформованих 04 березня 2025 року, державний акт серії МК б/н від 25 липня 1996 року також зазначено як документ, що посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1018 га, кадастровий номер :17:009:0027 та земельну ділянку площею площею 0,0745 га кадастровий номер :40:000:0004, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15-26).

Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно ст.81 ЗК громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Згідно положень ч. 1 ст.30 ЗК України (яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу 20 травня 2000 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

У постанові від 11 лютого 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію про загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Вищезазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та земельної ділянки та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Крім того, пунктом "є" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за відповідачем на підставі державного акта, у зв"язку з чим позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку.

При цьому, те, що позивачка не посвідчила перехід права на землю жодним чином не вплинуло на наявність в неї права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.

Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 23 червня 2025 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спірних земельних ділянок відсутні.

Оціночна вартість об"єкта нерухомості, а саме земельної ділянки площею 0,1018 га кадастровий номер :17:009:0027 складає 162546,02 грн, та земельної ділянки площею 0,0745 га кадастровий номер :40:000:0004 складає 183683,29 грн (а.с. 31-34).

Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з метою захисту прав позивачки на безперешкодне обслуговування та користування належним їй на праві власності житловим будинком, враховуючи, що право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який 30 жовтня 2000 року відчужив вказаний будинок ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що позивачка набувши в свою чергу право власності на об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку набула також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На прохання позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,1018 га, кадастровий номер :17:009:0027 та площею 0,0745 га, кадастровий номер :40:000:0004, для будівництва і обслуговування житлого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , у зв"язку з набуттям права власаності на нерухоме майно, розташоване на цих земельнирх ділянках, загальною площею 0,21 га, що належали ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК, виданого Василівською сільською радою 25 липня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 632.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 23 червня 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов