Єд. унік. № 933/875/24
Провадження № 2/243/592/2025
02 червня 2025 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Соловйова О.О.,
за участю секретаря судового засідання Малахової К.Р.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
вимоги позивача: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_2 ,
негайно після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача.
1. 31 січня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05 жовтня 2024 року, о 08-30 год., водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, прилеглій до т.0510 с. Михайлівка - смт Олександрівка, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожні обставини, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Окрім того, представник позивача зазначив, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 на праві власності належав ОСОБА_4 разом з цим, ОСОБА_3 не заперечує, що на момент ДТП фактично володів вказаним транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Позивач на момент звернення з даним позовом до суду не володіє даними, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом на незаконних підставах. Окрім того, відповідач на момент ДТП не мав наявного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
З метою оцінки шкоди, тяжкості та характеру пошкоджень транспортного засобу на замовлення позивача експертом було проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу. Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 533251,44 грн.
Станом на момент розгляду справи, а саме 13 лютого 2025 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в сумі 160000,00 грн.
Також, представник позивача зазначив, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано моральні страждання пов`язані з пошкодженням належного йому автомобіля, оскільки позивач використовував його протягом останніх 7 років як для забезпечення цілей підприємницької діяльності (вирощування сільськогосподарських культур) так і для забезпечення потреб родини, до складу якої входять малолітні діти 2015 та 2017 року народження. Родина мешкає у сільській місцевості (понад 30 км. до міста Краматорськ) та вказаний автомобіль був єдиним засобом пересування, у тому числі, на випадок термінового звернення за медичною допомогою. Крім того, діяльність позивача пов`язана з вирощуванням сільськогосподарської продукції, однак земельні ділянки та засоби виробництва знаходяться на значній відстані від його місця мешкання, водночас пошкодження автомобіля сталося у період збору врожаю та проведення першочергових польових робіт, внаслідок чого позивач був вимушений винаймати інший транспорт.
В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Представник позивача ОСОБА_2 надав суду клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
3. Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання позивача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд розглядає справу за відсутності позивача ОСОБА_1 у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 05 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Згідно розпорядження в.о. голови Олександрівського районного суду Донецької області від 27 січня 2025 року № 1/21/25, у зв`язку з неможливістю утворити склад суду в Олександрівському районному суді Донецької області, після самовідводу головуючого по справі судді Поповича І.А., цивільну справу з єдиним унікальним номером 933/875/24 та номером провадження 2/933/16/2025 вирішено передати до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Матеріали цивільної справи надійшли до суду 31 січня 2025 року.
5. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 лютого 2025 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
6. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про закриття провадження в частині вимог у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України закрито. Також суд ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду
7. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом.
8. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
9. Згідно постанови Олександрівського районного суду Донецької області від 24.10.2024 року у справі № 933/703/24, 05 жовтня 2024 року, о 08:30 год., водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, прилеглій до т.0510 с. Михайлівка - смт Олександрівка, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожні обставини, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Крім того, 05 жовтня 2024 року, о 08:30 год., водій ОСОБА_3 допустив повторне вчинення протягом року порушення п. 2.1 «а» ПДР, а саме: керував транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, прилеглій до т.0510 с. Михайлівка - смт Олександрівка, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
10. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК АСКО ДС», згідно полісу № СА/2883685 від 26.01.2024. Строк дії з 27.01.2024 до 26.01.2025. Страхова сума на одного потерпілого, якщо шкоду заподіяно майну складає 160000,00 грн.
Водночас, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 не була застрахована.
11. Згідно висновку експерта № 125 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження складеного 10 жовтня 2024 року за замовленням ОСОБА_1 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Mitsubishi L200» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 533251,44 грн.
12. Листом, МТСБУ повідомило представника позивача про прийняте рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди у розмірі 160000,00 грн., яка 13.02.2025 року була перерахована ОСОБА_1 на зазначені ним банківські реквізити, що вбачається зі змісту заяви представника позивача про відмову позивача від частини позовних вимог у справі № 933/875/41, а саме в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 160 000,00 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна внаслідок ДТП.
V. Оцінка суду.
13. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені у статті 1166 ЦК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З наведеного вбачається, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: протиправне діяння, шкода, причинно-наслідковий зв`язок між ними, а також вина особи у вчиненому діянні.
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України предмет доказування становить: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
14. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди, яка в силу положень ч. 2 ст. 1166 ЦК України презюмується.
Саме тому у деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.
15. Одним з різновидів цивільно-правової відповідальності за відсутності вини особи, яка своєю поведінкою заподіяла шкоди, є відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що врегульовується положеннями ст. 1187 ЦК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
16. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З наведеного також вбачається, що діяльність з експлуатації транспортного засобу є діяльністю, що пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. У зв`язку з цим завдання шкоди (майнової та моральної), внаслідок використання транспортного засобу, зумовлює виникнення цивільно-правової відповідальності на підставі ст. 1187 ЦК України.
17. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
18. В судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 05 жовтня 2024 року, о 08-30 год., водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по ґрунтовій дорозі, прилеглій до т.0510 с. Михайлівка - смт Олександрівка, не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожні обставини, в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 12.1 ПДР України.
Водночас, належних, допустимих та достовірних доказів, в розуміння ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України щодо незаконного володіння ОСОБА_3 автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 суду не надано. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про володіння ОСОБА_3 вищезазначеним транспортним засобом на відповідній правовій підставі.
19. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
20. Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 05.10.2024 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, допустив протиправну поведінку у виді порушення вимог ПДР України, що спричинило заподіяння шкоди, а відповідно виникнення деліктного зобов`язання.
21. Виконання обов`язку у деліктному зобов`язанні з відшкодування шкоди, завданої власником наземного транспортного засобу, має законодавчо визначену специфіку. Вказана специфіка передбачена приписами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961-IV від 01.07.2004 року, що був чинним на момент настання страхового випадку (05.10.2024 року).
22. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
23. Відповідно до ст. ст. 5, 6 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
24. Статтею 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
25. Цим Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
26. Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
27. Згідно зі ст. 41 Закону № 1961-IV від 01.07.2004 року МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
28. Згідно із постановою Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених цим Законом випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за цим Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
29. Відповідно до ст. 1194 ЦПК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
30. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
31. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
32. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
33. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
34. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
35. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вини відповідача та отримання позивачем від МТСБУ регламентної виплати у розмірі 160000,00 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
36. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
37. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
38. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
39. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
40. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
41. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
42. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_3 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
44. За таких обставин, саме ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (регламентною виплатою).
45. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу висновок експерта № 125 від 10.10.2024, складеного за результатами проведення автотоварознавчого дослідження на замовлення позивача, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Mitsubishi L200» реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 533251,44 грн.
Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, становить 373251,44 грн із розрахунку 533251,44 грн (вартість відновлюваного ремонту) - 160000,00 грн (сума виплачена МТСБУ).
47. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 373251,44 грн.
48. Щодо відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне.
У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
49. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
51. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
52. Встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль, що спричинило істотність вимушених змін у житті його та членів його сім`ї. Вказані обставини є підставою для відшкодування потерпілій особі моральної шкоди.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
54. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
55. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 4666,00 грн. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 36 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4445,52 грн. ( 423251,44 грн. заявлені позовні вимоги, 403251,44 грн. задоволені позовні вимоги)
Керуючись ст. ст. 22, 23, 988, 1167, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 33, 130, 133, 141, 247, 259, 265, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Трофімчук Віталій Вікторович до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 373 251 (триста сімдесят три тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 44 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 445 (чотири тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 52 коп.
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повний текст рішення суду виготовлений 09.06.2025.
Суддя О.О. Соловйова