Справа № 738/2236/24
№ провадження 2/738/16/2025
Ухвала

18 червня 2025 року місто Мена Чернігівська область

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді Парфененко О. Я., з участю секретаря судового засідання Куліш В. О., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому засіданні клопотання позивачки ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко Сергій Володимирович про визнання недійсним договору позики,

встановив:

1.Зміст позовних вимог

1.1.Зміст позовних вимог за первісним позовом.

25 вересня 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко С. В. про стягнення заборгованості за договором позики. Позивачка, посилаючись на статті 83, 84, 509, 525 526, 1047, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, просить; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 669 270,00 доларів США, судовий збір 15 140,00 грн; у рахунок погашення боргу в сумі 669 270,00 доларів США на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за борговою розпискою, наданою ОСОБА_1 01 серпня 2005 року, звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, прийняте спадкоємцем ОСОБА_3 : квартиру по АДРЕСА_1 : садибу по АДРЕСА_2 ; садибу по АДРЕСА_2 ; садибу по АДРЕСА_2 ; недобудований будинок по АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 ; присадибну земельну ділянку, площею 0,40 га в місті Мена Корюківського району Чернігівської області; кафе-бар по АДРЕСА_2 ; квартиру в місті Славутич, Мінський масив Київської області; інше рухоме та нерухоме майно, що належало ОСОБА_5 на день смерті шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження; грошові вклади в АТ КБ «Приватбанк», «Ощадбанк», «ПУМ2Банк».

1.2.Зміст позовних вимог за зустрічним позовом.

21 жовтня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнко С. В. про визнання недійсним договору позики. Відповідач (за первісним позовом), посилаючись на статті 16, 203, 215, 230, 1262 ЦК України, просить визнати недійсною розпису від 01 серпня 2005 року про отримання ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 210 000,00 доларів США від ОСОБА_1 , здійснити розподіл судових витрат.

2.Суть питання, що вирішується ухвалою.

24 березня 2025 року до суду від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про забезпечення доказів, у якому позивачка, посилаючись на статті 83, 84 ЦПК України, просить витребувати у приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнка Сергія Володимировича матеріали спадкової справи № 114/2023, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 жовтня 2024 року до дати виконання ухвали та посвідчені копії з матеріалів цієї спадкової справи.

Цією ухвалою вирішується клопотання позивачки про забезпечення доказів.

3.Стислий виклад позицій учасників справи щодо вирішення питання про призначення експертизи.

Позивачка, представник позивачки підтримали клопотання про забезпечення доказів. Позивачки наполягала на тому, що вона звернулася саме із клопотанням про забезпечення доказів та вважає, що за подачу такого клопотання відсутня необхідність сплачувати судовий збір, оскільки за звернення до суду з позовом вона сплатила максимальний розмір судового збору.

Відповідач, представник відповідача заперечень щодо клопотання про забезпечення доказів не висловили, пославшись на те, що їм не відомо про надходження до суду клопотання позивачки про забезпечення доказів.

4.Мотиви, з яких суд дійшов висновків, норми закону, якими керується суд, постановляючи ухвалу.

Позивачка у клопотанні про забезпечення доказів, як на підставу звернення посилалась на статті 83, 84 ЦПК України.

За своєю правовою природою подане позивачкою клопотання про забезпечення доказів є по суті клопотанням про витребування доказів.

При цьому, забезпечення доказів способом їх витребування, хоча і спрямоване на забезпечення права сторони належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний процесуальний характер від витребування доказів в порядку статті 84 ЦПК України, оскільки вживається у випадку наявності у такої сторони підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Під час розгляду клопотання, позивачка наполягала на тому, що вона звернулася до суду саме із клопотанням про забезпечення доказів і вона просить суд забезпечити докази у спосіб витребування доказів.

З огляду на позицію позивачки, суд вирішує питання щодо відповідності клопотання про забезпечення доказів вимогам статтей 116, 117 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Таким чином, порядок та механізм забезпечення доказів передбачає, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Вимоги до змісту заяви про забезпечення доказів містяться у статті 117 ЦПК України, зокрема у заяві про забезпечення доказів зазначається обґрунтування необхідності забезпечення доказів (пункт 5 частини першої статті 117 ЦПК України).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття такого заходу забезпечення доказів як витребування матеріалів спадкової справи та їх копії, позивачка вказала, що інформація, яка наявна в матеріалах спадкової справи має статус доказів, які позивачка не може самостійно подати до суду.

Проте, в порушення вимог пункту 5 частини першої статті 117 ЦПК України, позивачка у клопотанні про забезпечення доказів не навела жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що документи, які знаходяться у спадковій справі можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, клопотання не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Також, згідно з частиною третьою статті 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору додається до заяви.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2025 року становить 3 028,00 грн.

Законом України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду заяви про забезпечення доказів фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання заяви (клопотання) про забезпечення доказів має бути сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

До клопотання про забезпечення доказів позивачка не додала документ, що підтверджує сплату судового збору. І з цього приводу, у судовому засіданні позивачка вказала, що вона сплатила судовий збір за звернення до суду із позовом у максимальному розміру, тому і відсутні підстави для сплати судового збору за звернення до суду із клопотанням про забезпечення доказів.

Таку позицію позивачки суд розцінює як помилкове розуміння норм ЦПК.

У відповідності до частини четвертої статті 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивачки про забезпечення доказів подане без дотримання вимог пункту 5 частини першої, частини третьої статті 117 ЦПК України, тому підлягає поверненню позивачці на підставі частини четвертої статті 117 ЦПК України.

Керуючись статтями 116, 117, 260, 261 ЦПК України, суд -

постановив:

Клопотання позивачки ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути позивачці ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О. Я. Парфененко