Справа № 308/6385/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовною заявою Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в інтересах дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав,

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в інтересах дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківський прав.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що до служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради 11.11.2024 звернувся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 . Дмитро у поданій заяві просить прийняти відповідні міри до матері його племінниці, а саме до (його рідної сестри) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка з 10-ти річного віку залишила дитину на нього, нехтує своїми батьківськими обов`язками, життям дитини не займається, участі у вихованні своєї доньки не приймає та не дбає належним чином про свою дитину.

Відповідно до повідомлення від ОСОБА_3 про залишення дитини наказом служби у справах дітей №32/11-06 від 11.11.2024 було взято на облік неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що залишилася без батьківського піклування, ї зібравши всю інформацію та вивчивши історію сім`ї службою встановлено та підтверджено факт нехтування матір`ю своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки.

Відповідно до довідки, виданої Сюртівською сільською радою про реєстрацію місця проживання, неповнолітня ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Адреса реєстрації матері та сама, яка і у дитини, але фактично матір проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі заяви ОСОБА_3 комісією у складі начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради, спеціаліста Служби у справах дітей та фахівця соціальної роботи 11.11.2024 складено акт обстеження умов проживання №73 за адресою фактичного проживання матері ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 .

Складений акт засвідчує, що у будинку повна антисанітарія, брудно, кімнати знаходяться у занедбаному стані, відсутні всі комунікації для комфортного та зручного проживання, побутової техніки немає, водопостачання, газопостачання та електропостачання відсутнє. Будинок в аварійному стані, двері розбиті, вікна потріскані, стеля протікає, підлога майже відсутня так, як її відривали та використовували для розкладання вогню в пічці, речі розкидані, відсутня кімната для дитини. Слід зазначити, що такі умови у яких проживає ОСОБА_2 не відповідають належним і які не є нормою для виховання та проживання дитини.

Також складено акт обстеження умов проживання №72 від 11.11.2024 за адресою проживання заявника. Акт засвідчує, що всі умови для виховання та фізичного розвитку дитини задовільні, у дівчинки є окреме спальне місце, дитина доглянута, гарно одягнута, має достатню кількість особистих речей, щодня відвідує навчальний заклад. Таким чином, Служба у справах дітей не вилучала з даної сім`ї родичів дитину та видала наказ про тимчасове перебування дитини в сім`ї родичів №33/11-06 від 11.11.2024 та висновок служби у справах дітей №182/1/19/11-10 від 11.11.2024 про доцільність тимчасового влаштування дитини ОСОБА_1 в сім`ю родичів (дядька) ОСОБА_3 до моменту набуття дитини відповідного статусу.

Фахівцем соціальної роботи Сюртівської сільської ради проведено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 11.11.2024, у результаті якого виявлено, що дитина підпадає під просту класифікацію випадку, таким чином, це свідчить про те, що їй комфортно та приємно проживати у сім`ї її дядька, у дівчини є все необхідне для навчання, окрема кімната для проживання, вона повністю забезпечена одягом по всіх сезонах.

Фахівцем соціальної роботи була проведена бесіда з дівчиною, так як дитина досягла 15-ти річного віку та здатна чітко висловлювати свою думку щодо її відношення до біологічної матері ОСОБА_2 . В ході бесіди з`ясувалося, що дівчинка виховувалася без батька з раннього віку, періодично відвідувала родину дядька ОСОБА_3 , неодноразово залишалася на ночівлю, так як вдома були жахливі умови проживання, а родичі зловживали алкогольними напоями та влаштовували скандали. Матір не заперечувала, щоб дитина залишалася у дядька, її влаштовувало, що її брат з дружиною піклуються про неї, опікають її та забезпечують базові потреби дитини.

Дівчинка в розмові спокійна та врівноважена, про матір висловлюється нейтрально. Підтверджує, що в основному про неї дбають дядько та його дружина, знають про її захоплення, інтереси, вільний час присвячують їй так само, як і рідним діткам, облаштували для неї окрему кімнату, придбали все необхідне шкільне приладдя. Зі слів дитини, вона навіть не знає, де на даний момент перебуває її мати, контакт з матір`ю переважно тримає в телефонному режимі, а соціальні зв`язки з родиною матері відсутні. Матів дівчинки не цікавиться шкільним життям доньки, її інтересами та потребами, станом здоров`я, постійно змінює місце проживання, має схильність до зловживання.

Неповнолітня ОСОБА_5 наразі є ученицею 8-го класу Малогеєвецького ліцею імені Ференці Егрі Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, підтвердженням чого є довідка №01-22/178 від 10.12.2024. Дівчина за місцем навчання характеризується з позитивної сторони, яка виявляє достатній рівень знань. Серйозна, врівноважена, дисциплінована та відповідальна до навчання. Систематично відвідує школу. Також відомо з характеристики на дитину, що її мати не цікавиться навчанням доньки, батьківські збори не відвідує.

Відповідно до поданої інформації від відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області у листі від 03.12.2024 №14530/106/25-1/4/01-2024 зазначено, що ОСОБА_2 потрапляла в поле зору поліції. До адміністративної відповідальності притягалася за ст. 173 КУпАП.

За характеристикою за місцем проживання виданою Ратівецьким старостинським округом №546 від 11.12.2024 відомо, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , проживає без реєстрації з 1995 року. Працевлаштована, на робочому місці характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя. Від сусідів та інших осіб надходили скарги щодо її негативної поведінки.

Відділом соціального захисту населення Сюртівської сільської ради з ОСОБА_2 проводилася неодноразово профілактична робота та надавалася допомога щодо уникнення конфліктів у її сім`ї, ОСОБА_6 постійно мала конфлікти з братом, мамою, що закінчувалися бійкою та викликами поліції.

Керівник відділу соціального захисту населення Сюртівської сільської ради клопотала від керівника Закарпатського обласного центру соціально-психологічної допомоги надання соціального притулку та допомоги для ОСОБА_2 , яка потерпає від домашнього насильства із боку брата. Фахівці надали відповідну допомогу жінці та навіть після неї відношення до життя, до дитини та до виправлення тієї ситуації, яка у неї склалася нічого не змінилося, ОСОБА_6 і надалі веде негативний спосіб життя, до порад та допомоги працівників сільської ради відноситься несерйозно, надалі продовжує конфліктувати з братом та влаштовують вдома бійки.

Питання щодо ухиляння ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини №12, яке відбулося 19.11.2024. На засідання комісії ОСОБА_2 не з`явилася, хоча була повідомлена про його проведення належним чином згідно з листом-запрошенням від Служби у справах дітей.

За результатами обговорення вищезгаданого питання комісією було ухвалено рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, представник позивача просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представник позивач у підготовче засідання не з`явився, при цьому начальник Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їхньої участі.

Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 04.06.2025, відповідно до якої визнає поданий до неї позов про позбавлення батьківських прав, зазначивши, що наслідки вчиненої процесуальної дії для неї є зрозумілими, не заперечує щодо написаного у позові та просить ухвалити рішення на користь її дитини.

За змістом частини першої та другої статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статі 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Службою у справах дітей Сюртівської сільської ради розглянуто та вивчено документи, подані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , який просить прийняти відповідні міри до матері його племінниці, а саме до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка нехтує своїми батьківськими обов`язками, життям дитини не займається, участь у вихованні своєї доньки не приймає.

На обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради відповідно до наказу Служби у справах дітей №32/11-06 від 11.11.2024 взято на облік неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що залишилася без батьківського піклування.

Згідно з довідкою Сюртівської сільської ради про реєстрацію місця проживання неповнолітня ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Адреса проживання матері та сама, як і у дитини, але фактично мати проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

На підставі заяви ОСОБА_3 комісією у складі начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради, спеціаліста Служби у справах дітей, фахівця соціальної роботи 11.11.2024 складено акт обстеження умов проживання №73 за адресою фактичного проживання матері ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_3 .

Складеним актом встановлено, що у будинку повна антисанітарія, брудно та занедбано, відсутні всі комунікації для комфортного та зручного проживання, побутової техніки немає, водопостачання, газопостачання та електропостачання не проведене. Будинок в аварійному стані, двері розбиті, вікна потріскані, стеля протікає, підлога майже відсутня, речі розкидані, відсутня кімната для дитини (фото будинку додаються). Такі умови у яких проживає ОСОБА_2 не відповідають належним для виховання та проживання дитини.

Крім того, складено акт обстеження умов проживання №72 від 11.11.2024 за адресою: проживання ОСОБА_3 , який встановлено, що всі умови для виховання та фізичного розвитку дитини задовільні, у дівчинки є окреме спальне місце, дитина доглянута, гарно одягнута, щодня відвідує навчальний заклад. Таким чином, Служба у справах дітей не вилучала з даної сім`ї родичів дитину та видала наказ про тимчасове перебування дитини в сім`ї родичів від 11.11.2024 №33/11-06 та висновок Служби у справах дітей про доцільність тимчасового влаштування дитини ОСОБА_1 в сім`ю родичів (дядька) ОСОБА_3 від 11.11.2024 №182/1/19/11-10 до моменту набуття дитини відповідного статусу.

Фахівцем соціальної роботи Сюртівської сільської ради складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 11.11.2024, згідно з яким дитина підпадає під просту класифікацію випадку, таким чином їй комфортно та приємно проживати з родиною її дядька, у дівчини є все необхідне для навчання, окрема кімната для проживання, вона повністю забезпечена одягом по всіх сезонах.

Встановлено, що ОСОБА_5 наразі є ученицею 8-го Малогеєвецького ліцею імені Ференці Егрі Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою №01-22/178 від 10.12.2024. Дитина за місцем навчання характеризується з позитивної сторони, виявляє достатній рівень знань, серйозна, врівноважена, дисциплінована та відповідальна до навчання, систематично відвідує школу. Згідно з характеристикою на дитину її мати не цікавиться навчанням доньки, батьківські збори не відвідує.

Згідно з листом відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 03.12.2024 №14530/106/25-1/4/01-2024 ОСОБА_2 потрапляла в поле зору поліції та притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

З характеристики за місцем проживання, виданої Ратівецьким старостинським округом №546 від 11.12.2024, вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 проживає без реєстрації з 1995 року. Працевлаштована, на робочому місці характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя. Від сусідів та інших осіб надходили скарги щодо її негативної поведінки, вихованням своєї дитини не займається.

Відділом соціального захисту населення Сюртівської сільської ради з ОСОБА_2 проводилася неодноразово профілактична робота та надавалася допомога щодо уникнення конфліктів у сім`ї ОСОБА_8 , яка постійно мала конфлікти з братом, матір`ю, що закінчувалися бійкою та викликами поліції. Тому керівник відділу соціального захисту населення Сюртівської сільської ради клопотала від керівника Закарпатського обласного центру соціально-психологічної допомоги щодо надання соціального притулку та допомоги для ОСОБА_2 , яка потерпає від домашнього насильства з боку брата. Фахівці надали відповідну допомогу жінці та навіть після неї відношення до дитини та до виправлення тієї ситуації, яка у неї склалася, нічого не змінилося, ОСОБА_6 веде і надалі такий негативний спосіб життя, продовжує конфліктувати з братом та влаштовує вдома бійки.

Разом з тим, питання щодо ухиляння ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини №12, яке відбулося 19.11.2024. На засідання комісії ОСОБА_2 не з`явилася, хоча була повідомлена про його проведення згідно з листом-запрошенням від Служби у справах дітей.

За результатами обговорення вказаного питання комісією ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її доньки ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Сюртівської сільської ради, згідно з яким взявши до уваги вищевказане Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний висновок є додатком до рішення виконавчого комітету Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 19.11.2024 №97/2024 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 », згідно з яким вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлені обставини не оспорюються відповідачем.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі №758/9706/18 (провадження №61-17898св20).

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі №466/9380/17 (провадження №61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі №243/13192/19-ц (провадження №61-2237св21).

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

З урахуванням встановлених обставин справи, оцінюючі надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітньої доньки та її утриманню, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та його подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини.

Крім того, відповідач позовні вимоги визнала, про що подала до суду відповідну письмову заяву.

На підставі викладеного, для захисту прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 19, 150, 155, 164, 165 СК України, статтями 4, 13, 89, 141, 142, 200, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 06 червня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик