АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року

м. Чернівці

справа № 725/5257/23

провадження № 22-ц/822/170/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Факас А. В.

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2

апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 грудня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Нестеренко Є. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), ОСОБА_2 .

Просив суд стягнути з МТСБУ на свою користь суму недорахованого страхового відшкодування у розмірі 82 215 гривень та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 30 вересня 2022 року о 19:05 годині у селі Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, 538 км траси М-19, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 715/2869/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за статею 124 КУпАП.

На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В зв`язку з цим представник ОСОБА_1 14 листопада 2022 року звернулась до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати).

Листом від 10 лютого 2023 року МТСБУ повідомило позивача стосовно прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 65 634 гривні 09 копійок.

Вважає, що рішення про здійснення страхового відшкодування у вказаній сумі прийняте на підставі звіту про оцінку, який виконаний з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на замовлення позивача проведено автотоварознавчу експертизу, за результатами якої визначена інша сума матеріального збитку.

Вказує на те, що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу марки NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті пошкодження під час вищевказаної ДТП становить 177 028 гривень 50 копійок, проте із урахуванням вартості утилізації вказаного автомобіля згідно із висновком автотоварознавчої експертизи від 15 грудня 2022 року № 78/1-11-22, який складає 29 179 гривень, сума страхового відшкодування, що мала бути виплачена позивачу складає 147 849 гривень 50 копійок (177 028,50 29 179).

Враховуючи те, що МТСБУ виплачено позивачу страхову виплату у розмірі 65 634 гривень 09 копійок, то сума яка підлягає доплаті становить 82 215 гривень 41 копійка.

В частині позовних вимог пред`явлених до ОСОБА_2 , вказує на те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди через емоційний дискомфорт, душевні переживання пов`язані із пошкодженням транспортного засобу, його евакуацією та транспортування за кордон.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до МТСБУ, ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 недораховану суму страхового відшкодування у розмірі 82 215 гривень 41 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що у МТСБУ існує обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної транспортному засобу, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, в разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим в розумінні пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV, тобто має поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В даному випадку страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, повинен відшкодувати матеріальні збитки, які є недорахованою сумою страхового відшкодування.

За встановлених судом обставин та наявних в матеріалах справи доказів, зокрема висновків автотоварознавчих експертиз від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 та від 15 грудня 2022 року № 78/1-11-22, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги пред`явленої до МТСБУ.

У частині позовної вимоги пред`явленої до ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку про доведення факту завдання позивачу моральної шкоди.

Виходячи з міркувань розумності, співрозмірності та справедливості, обов`язку відповідача відшкодувати моральну шкоду, з урахуванням того, що моральна шкода відшкодовується не з метою збагачення, а носить лише компенсаційний характер завданим стражданням, вважав обґрунтованою заявлену до відшкодування моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, яка підлягаю стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі МТСБУ просить рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до МТСБУ відмовити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

МТСБУ посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на, те що обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Тобто обов`язок визначення розміру страхової виплати потерпілій особі покладено саме на відповідача.

Відповідно до вказаних вимог закону, МТСБУ надано доручення суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «СОС Сервіс Україна», відповідно до якого експертом ОСОБА_5 виконане експертне дослідження з визначення суми матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно висновків оцінювача, який діяв за дорученням МТСБУ, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 364 725 гривень 35 копійок, ринкова вартість транспортного засобу до ДТП 98 223 гривні 32 копійки, вартість транспортного засобу у пошкодженому стані 32 589 гривень 23 копійки, розмір регламентної виплати 65 634 гривні 09 копійок.

Звертає увагу, що допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердив факт огляду вищевказаного транспортного засобу, проведення експертного дослідження, визначення суми матеріального збитку та дійсність зроблених висновків.

В зв`язку з цим вважає, що МТСБУ відповідно до вимог закону виконало свій обов`язок щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування.

Суд першої інстанції при визначенні суми регламентної виплати, поклавши в основу свого рішення наявні в матеріалах справи висновки автотоварознавчих експертиз від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 та від 15 грудня 2022 року № 78/1-11-22 не врахував, що відповідні експертні дослідження проведено з порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 № 1335/5/1159) (далі Методики).

Зокрема судовим експертом Павлишиним Я. Д. при проведенні дослідження та складення вказаних висновків не додержано вимог:

вимог пункту 7.53 Методики в частині визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу (далі КТЗ) на підставі даних вітчизняного спеціалізованого інтернет-видання AUTO.RIA за посиланням: https://auto.ria.com/, а не за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах;

вимог пункту 7.4 та підпункту 7.53.3 Методики в частині використання значення коефіцієнта ринку регіону 1,03 тобто відмінного від базового 1,0, що потребувало додаткового обґрунтування;

вимог абзацу 4 пункту 7.35 Методики у частині необхідності зведення коригування до ціни продажу у разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ.

В зв`язку з цим вважає, що наявний в матеріалах справи висновок експерта ОСОБА_6 є не неналежним та недопустимим доказом, як наслідок суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Поляк М. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала відзив на апеляційну скаргу.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2024 року в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Суд правильно не взяв до уваги звіт про оцінку від 19 грудня 2022 року № 15.22_SOS_-67 та послався на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, оскільки згідно з вказаним висновком належним засобом доказування може бути звіт про оцінку майна лише у випадку, якщо він відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики.

Доводи МТСБУ щодо порушення вимог Методики під час підготовлення висновку експерта є безпідставними та зводяться до незгоди МТСБУ з таким висновком.

Суд першої інстанції повно з`ясував усі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, та на підставі належних та допустимих доказів визначив недораховану суму страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з МТСБУ на користь позивача. Доводи МТСБУ в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

30 вересня 2022 року о 19:05 годині у селі Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, 538 км траси М-19, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , який належить

ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2022 року у справі № 715/2869/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП (том 1, а. с. 11).

На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вказаними фактами 14 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (том 1, а. с. 12).

Відповідно до висновків автотоварознавчих експертиз від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 (том 1, а. с. 17-40) та від 15 грудня 2022 року № 78/1-11-22 (том 1, а. с. 41-54), складених судовим експертом Павлишиним Я. Д., ринкова вартість автомобіля NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП становила 177 028 гривень 50 копійок (сума матеріального збитку), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 981 021 гривня 62 копійки, утилізаційна вартість транспортного засобу 20 178 гривень 55 копійок, розмір регламентної виплати 147 849 гривень 50 копійок.

Зі змісту вказаних висновків вбачається, що їх підготовлено для подачі до суду, а також те, що експерт ОСОБА_6 , якому доручено проведення експертизи, попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України (том 1, а. с. 17 зв., 41 зв.)

19 грудня 2022 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 за дорученням МТСБУ за результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , складено звіт № 15.22_SOS_-67 (том 1, а. с. 56-85)

Відповідно до вказаного звіту вартість ринкова вартість автомобіля NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП становила 98 223 гривні 32 копійки, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 976 422 гривні 30 копійок, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 364 725 гривень 35 копійок, утилізаційна вартість транспортного засобу 32 589 гривень 23 копійки, розмір регламентної виплати 65 634 гривні 09 копійок (том 1, а. с. 83 зв.).

Згідно з рецензією на звіт від 19 грудня 2022 року № 15.22_SOS_-67, проведеною суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 , звіт не може бути використаний з метою визначення вартості матеріально збитку, завданого власнику КТЗ (том 1, а. с. 86-90).

Листом від 10 лютого 2023 року МТСБУ повідомило представника позивача стосовно прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 65 634 гривні 09 копійок (том 1, а. с. 53).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Верховний суд у постанові від 2 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17 провадження № 61-6012св20 на підставі системного аналізу положень частини першої статті 13, частини першої статті 352, частини першої статті 367 ЦПК України дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції може бути переглянуте в апеляційному порядку лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції у частині, що стосується прав та обов`язків осіб, якщо такі особи не оскаржують судове рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2024 року не скористався, тобто погодився з таким рішенням.

Апеляційна скарга МТСБУ не містить доводів щодо незаконності, необґрунтованості рішення суду першої інстанції та вимог в частині вирішення позову ОСОБА_1 пред`явленого до ОСОБА_2 , а тому рішення у цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам закону з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 зазначеної статті).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (стаття 1 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року № 1909-IX (далі Закон № 1909-IX).

Страхова виплата (страхове відшкодування) грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства (стаття 1 Закону № 1909-IX).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV cтраховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За змістом підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пунктів 30.1, 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За обставин цієї справи:

на момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу KIA SORENTO, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

сторонами не оспорюється обставина, що автомобіль NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті отриманих пошкоджень в ДТП, яка мала місце 30 вересня 2022 року, вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт перевищують його ринкову вартість.

в силу положень пунктів 30.1, 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV позивач набув право на відшкодування МТСБУ різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом N 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі N 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі N 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі N 6-954цс16).

З огляду на зазначене, уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149, 150 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі

№ 760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Отже, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

При цьому розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109, яка була чинною на момент вчинення ДТП, установлено у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП за обставин цієї справи, повинно нести МТСБУ та саме воно є належним відповідачем за позовною вимогою про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Спірною у даному випадку є лише сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті МТСБУ на користь ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, МТСБУ наполягало на тому, що визначення суми страхового відшкодування в результаті пошкодження автомобіля ОСОБА_1 повинно здійснюватися саме на підставі звіту від 19 грудня 2022 року № 15.22_SOS_-67.

Колегія суддів не може погодитися з такими доводами відповідача, оскільки як вбачається згідно з висновків рецензії на вказаний звіт, останній не може бути використаний з метою визначення вартості матеріально збитку, завданого власнику КТЗ, зокрема з тих підстав, що ФОП ОСОБА_5 не має права проводити оцінку з метою визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ, його кваліфікаційні документи не відповідають нормативно-правовим актам з оцінки майна за даним напрямком, так і іншими суттєвими недоліками відповідного звіту.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

При цьому положеннями пункту 34.4 статті 34 Закону № 1961-IV передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Позивач відповідно до вказаної норми скористався свої правом на проведення експертизи на його замовлення.

Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідач заперечуючи проти визначеної у автотоварознавчих експертизах від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 та від 15 грудня 2022 року

№ 78/1-11-22 ринкової вартості автомобіля NISSAN X-TRAIL, номерний знак НОМЕР_2 , до ДТП у сумі 177 028 гривень 50 копійок та утилізаційної вартості транспортного засобу 20 178 гривень 55 копійок вказував на недотримання експертом ОСОБА_6 :

вимог пункту 7.53 Методики в частині визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу (далі КТЗ) на підставі даних вітчизняного спеціалізованого інтернет-видання AUTO.RIA за посиланням: https://auto.ria.com/, а не за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах;

вимог пункту 7.4 та підпункту 7.53.3 Методики в частині використання значення коефіцієнта ринку регіону 1,03 тобто відмінного від базового 1,0, що потребувало додаткового обґрунтування;

вимог абзацу 4 пункту 7.35 Методики у частині необхідності зведення коригування до ціни продажу у разі використання середньої ринкової ціни пропозиції до продажу КТЗ.

Колегія суддів надаючи оцінку вказаним доводам виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7.53 Методики вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах без врахування витрат на навантаження, вивантаження, перевантаження КТЗ (його складників), вартості транспортування; страхових сум; комісійних та брокерських винагород, інших витрат.

При цьому при визначенні вартості КТЗ, що ввозяться на митну територію України враховується середня ціна КТЗ, що ввозиться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах, коефіцієнт приведення вартості КТЗ у провідній країні-експортері до його вартості в країні придбання, ціна КТЗ, що був у користуванні, відповідного строку експлуатації згідно з довідковою літературою, що відображає ціни КТЗ у країні придбання або в провідних країнах-експортерах.

Разом з цим пунктом 7.35 Методики передбачено, що у разі відсутності цінових даних КТЗ у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 6, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ.

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Середня ринкова ціна такого КТЗ визначається як середнє арифметичне значення цінових показників, одержаних із зазначених джерел інформації.

Тобто положення Методики не забороняють використання даних обмеженого ринку КТЗ.

Також безпідставним є посилання на помилковість використання експертом значення коефіцієнта ринку регіону 1,03, оскільки відповідно до наведеної в Методиці таблиці 3.2, Значення коефіцієнта К ринку регіону визначається наступним чином: адміністративні райони і районні центри з низькою інвестиційною привабливістю 0,97; обласні центри, районні центри з високою інвестиційною привабливістю 1,03, інші райони 1,0.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 1-6 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).

Вказуючи на певні недоліки наявних в матеріалах справи автотоварознавчих експертиз від 28 листопада 2022 року № 78-11-22 та від 15 грудня 2022 року

№ 78/1-11-22, відповідач за наявності у нього процесуальних механізмів не довів, що визначена експертом Павлишиним Я. Д. ринкова вартість автомобіля до ДТП та його утилізаційна вартість визначена неправильно.

Посилання МТСБУ на те, що ринкова вартість автомобіля до ДТП та його утилізаційна вартість, і як наслідок визначений на їх підставі розмір регламентної виплати є завищеним ґрунтується на припущеннях відповідача. Проте відповідно до вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу на те, що з встановлених апеляційним судом обставин справи вбачається, що представник відповідача приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, зокрема у підготовчому засіданні, однак подав клопотання про призначення у справі повторної експертизи із значним пропуском процесуального строку, а також не навів належних та достатніх обґрунтувань поважності пропуску строку на подання відповідного клопотання.

Зазначений висновок суду першої інстанції був предметом самостійної перевірки судом апеляційної інстанції (при розгляді апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу суду першої інстанції від 09 травня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення процесуальних строків).

Тобто саме процесуальна бездіяльність відповідача у справі перешкодили підтвердити або ж спростувати визначену експертом Павлишиним Я. Д. ринкову вартість автомобіля до ДТП та його утилізаційну вартість.

За цих обставин відповідач розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів іншого розміру страхового відшкодування, який підлягає виплаті відповідачем на користь позивача у суду відсутні підстави для мотивованого відхилення висновку експерта Павлишина Я. Д.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 185/12399/15-ц (провадження № 61-7792св18).

Як зазначалось вище, відповідно до частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна не містить доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції стосовно стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, рішення суду у цій частині апеляційним судом не переглядається.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції від 12 грудня 2024 року в частині, що оскаржується, ухвалено з дотримання норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 12 грудня 2024 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА