Справа № 464/704/24 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н. І.
Провадження № 22-ц/811/3117/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Салата О.І.

З участю представника Львівської обласної прокуратури Германович Ю.А., відповідачки ОСОБА_1 , представника Львівської міської ради Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №464/704/24 за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2024 року у справі за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 ,- про визнання недійсним договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації права

в с т а н о в и в:

02.02.2024 року заступник керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі від 28.12.2020, укладеного між Львівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівській міській раді за №с-4775 28.12.2020, зобов`язання повернути Львівській міській раді земельну ділянку кадастровий номер :03:006:0153, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0153 за ОСОБА_1 (запис про інше речове право №40317638 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що житловий будинок ОСОБА_1 , розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:006:0088, яка є суміжною із ділянкою, кадастровий номер :03:006:0153. Відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об?єкти на земельній ділянці кадастровий номер 0:03:006:0153 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Таким чином, оскільки земельна ділянка, кадастровий номер :03:006:0153, передавалась в оренду ОСОБА_1 із земель комунальної форми власності, а підстави для застосування ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України відсутні, передача в оренду повинна була здійснюватись на конкурсних засадах. Спірна земельна ділянка комунальної власності передана ОСОБА_1 з порушенням вимог закону та без проведення земельних торгів, що порушує земельні права та інтереси територіальної громади м. Львова, а отже, і інтереси держави. Враховуючи те, що Ухвала Львівської міської ради №5827 від 31.10.2019 прийнята із порушенням вимог законодавства, за відсутності підстав, передбачених статтями 124, 134 Земельного кодексу України, між Львівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, відтак такий договір підлягає визнанню недійсним у зв`язку з його невідповідністю закону, земельна ділянка поверненню Львівській об`єднаній територіальній громаді в особі Львівської міської ради, а державна реєстрація права оренди земельної ділянки скасуванню.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано договір оренди землі від 28.12.2020, укладений між Львівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівській міській раді за №с-4775 28.12.2020 недійсним.

Зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) повернути Львівській міській раді (, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1) земельну ділянку, кадастровий номер :03:006:0153.

Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:006:0153 за ОСОБА_1 (запис про інше речове право №40317638 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на корить Франківської окружної прокуратури міста Львова (, місцезнаходження: м. Львів, вул. Чупринки, 85) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 9 084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що згідно з ч.6 ст.319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Зазначає, що на спірній земельній ділянці, наявний об`єкт інженерної інфраструктури. Відповідно до абзацу 13 ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (на земельних торгах) право оренди земельної ділянки комунальної власності у разі будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу). Факт існування інженерної інфраструктури на спірній земельній ділянці підтверджується кадастровим планом земельної ділянки :03:006:0153 на якому міститься інформація про охоронну зону водопроводу площею 0,0002 га. Ухвалою ЛМР №5827 від 31.10.2019 року на гр. ОСОБА_1 покладені обов`язки використовувати земельну ділянку в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівлі нових інженерних мереж. В справі знайшло своє підтвердження існування на спірній земельній ділянці охоронної зони об`єкту інженерної інфраструктури, що в силу приписів абз.13 ч.2 ст.134 ЗК України унеможливлює її виділення для продажу окремим лотом на конкурентних засадах (земельних торгах). Відтак, ухвала Львівської міської ради №5827 від 31.10.2019 року та договір оренди землі від 28.12.2020 року №С-4775 прийняті з дотриманням усіх норм чинного законодавства. Зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог прокурора щодо захисту інтересів держави, держава нічого не отримає, оскільки земельна ділянка є інвестиційно непривабливою через малу площу, місце розташування (малоповерхова забудова) та охоронну зону. Єдиним користувачем, який звернувся за формленням оренди була відповідачка ОСОБА_1 , оскільки земельна ділянка, яка перебуває у її власності є суміжною із спірною земельною ділянкою і така використовується саме для обслуговування житлового будинку. Крім цього, у разі визнання недійсним договору ореди, Львівська міська рада буде змушена повернути відповідачці все отримане на виконання правочину. Львівська міська рада вважає, що прокурор не дотримався порядку встановленого ч.3,4 ст.23 ЗУ №»Про прокуратуру» та ст.56 ЦПК України, зокрема, не підтвердив належними доказами, що він належним чином повідомив орган місцевого самоврядування -Львівську міську раду про виявлене ним порушення земельного законодвства та не надав можливість Львівській міській раді самостійно відреагувати на виявлене порушення як компетентному органу у вказаних правовідносинах, отже позов підлягав поверненню.

Крім цього, зазначає, що прокурором обрано неналежний спосіб захисту, так як ухвала Львівської міської ради №5827 від 31.10.2019 року є чинною і не оскаржується. Обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою відмови у позові. Звертає увагу суду, що позов поданий з пропуском позовної давності, оскільки договір оренди укладений 28.12.2020 року, а його реєстрація відбулась 26.01.2021 року, тому строк сплив 26.01.2024 року, однак позов поданий 01.02.2024 року. Тому суд дійшов помилкового висновку, що не врахував заяву Львівської міської ради про застосування строку позовної давності.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

11.11.2024 року заступником керівника обласної прокуратури Уманець О.В. надіслано суду відзив на апеляційну скаргу Львівської міської ради.

У відзиві зазначається, що не погоджується з твердження апелянта про незаконність прийнятого Сихівським районним судом м.Львова рішення від 04 вересня 2024 року.

У зв`язку з тим, що на підставі прийнятої Львівською міською радою Ухвали № 5827 з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності підстав, передбачених статтями 124 та 134 ЗК України, між Львівською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки який підлягає визнанню недійсним у зв`язку з його невідповідністю закону з підстав, які викладені у позові. Вважає обраний прокурором спосіб захисту порушенного права є ефективним.

Просить апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції-без змін.

Заслухавши пояснення представника Львівської міськрої ради Цап П.М. та відповідачки ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника Львівської обласної прокуратури Германович Ю.А., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ч.1ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України).

Матеріалами справи та судом встановлено, що Ухвалою Львівської міської ради (Далі по тексту ЛМР) № 5827 від 31 жовтня 2019 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_2 » затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано земельну ділянку площею 0,0088 га на АДРЕСА_2 (кадастровий номер :03:006:0153) в оренду терміном на десять років для будівництва та обслуговування житлового будинку ( код.КВЦПЗ 02.01-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) за рахунок земель житлової та громадської забудови ( а.с.26).

28 грудня 2020 року на підставі Ухвали ЛМР від 31 жовтня 2019 року № 5827 «Про затвердження гр. ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_2 » між ЛМР в особі в.о. директора департаменту містобудування ЛМР Коровайника С.С. та ОСОБА_1 , укладено договір оренди землі кадастровий номер №:03:006:0153 загальною площею 0,0088 га, яка розташована у АДРЕСА_3 . Договір зареєстрований у ЛМР 28 грудня 2020 року за № С-4775 про що в книзі записів про реєстрацію договорів оренди землі С-4 вчинено запис, строком на десять років, а саме, на умовах, передбачених цим договором (а.с.27-30).

Пунктом 15,16 Договору оренди землі закріплено, що земельна ділянка передається в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку. Цільове призначення земельної ділянки код КВЦПЗ 02.01-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земельної ділянки згідно із ст. 19 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) землі житлової та громадської забудови.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356050027 від 27 листопада 2003 року, встановлено, що 26 січня 2021 року Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР на підставі Договору оренди землі від 28 грудня 2020 року здійснено запис про інше речове право № 40317638 про право оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0153 площею 0,0088 га строком на десять років, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , орендар- ОСОБА_1 (а.с.43-44).

У матеріалах справи знаходиться копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:006:0153 площею 0,0088 га. Замовник ОСОБА_1 , виготовлено КП «Картограф» (а.с.51-104).

Згідно з актом КП «Картограф» при складанні технічної документації на земельну ділянку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,0088 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку, встановлено, що через земельну ділянку проходять межі охоронних зон: 01.08 охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід) площею 0,0002 га ( а.с. 96).

Відповідно до п.26 Договору оренди землі від 28.12.2020 на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження ( обтяження) та інші права третіх осіб згідно з містобудівними обмеженнями та сервітутами щодо користування земельною ділянкою управління архітектури та урбаністики від 20.03.2019 № 2401-1846 та переліком обмежень щодо використання земельної ділянки визначених КП «Картограф» від 15.04.2019.

Задовольняючи позовні вимоги заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова в інтересах держави в особі ЛМР, суд першої інстанції з посиланням на ч.2ст.134 ЗК України прописав, що надання земельної ділянки в оренду повинно було відбуватися на конкурентних засадах (земельних торгах) у формі аукціону. Враховуючи те, що земельні торги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0153 не відбулися , договір оренди землі від 28.12.2020 укладений між ЛМР та ОСОБА_1 про передачу земельної ділянки площею 0,0088 га на АДРЕСА_2 без дотримання конкурентних засад (земельних торгів), тому договір оренди землі від 28.12.2020, зареєстрований у ЛМР за № с-4775 судом визнано недійсним, а земельна ділянка підлягає поверненню до земель комунальної власності. Визнання договору недійсним є підставою для скасування державної реєстрації.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

За приписами ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5ст.16, ч.5ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Територіальна громада міста, як власник спірної земельної ділянки, делегує органу місцевого самоврядування, повноваження щодо здійснення права власності від її ( громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

За змістом частини 1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.6 ст.319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції погодився із думкою прокурора, що ЛМР порушено ч.1ст.134 ЗК України.

Згідно ч.1ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах ( земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства ( крім об`єктів дорожнього сервісу) (ст.134 ч.2 абзац 13).

Встановлено, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :03:006:0153 площею 0,0088 га, яка знаходиться у АДРЕСА_2 наявні об`єкти інженерної інфраструктури.

Факт знаходження інженерної інфраструктури на спірній земельній ділянці підтверджується кадастровим планом земельної ділянки :03:006:0153, який містить інформацію про охоронну зону водопроводу площею 0,0002 га.

Згідно п.26 Договору оренди землі від 28.12.2020 № С-4775 на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження та інші права третіх осіб. Зазначені обмеження встановлені згідно з містобудівельними обмеженнями та сервітутами щодо користування земельною ділянкою управління архітектури та урбаністики від 20.03.2019 № 2401-1846 та переліком обмежень щодо використання КП «Картограф» від 15.04.2019.

Пунктом 6 Містобудівельні обмеження та сервітутами щодо користування земельною ділянкою, управління архітектури та урбаністики від 20.03.2019 № 2401-1846 встановило обмеження щодо будівництва за земельній ділянці інженерних мереж:

-врахувати охоронні зони мереж, розміщених на земельній ділянці та суміжних територіях;

-забезпечувати доступ на ділянку відповідним інженерним службам міста для ремонту, обслуговування інженерних мереж і не чинити перешкод при будівництві нових;

-частина ділянки площею 0,0002 га надається в обмежене користування- охоронна зона навколо інженерних комунікацій (водопровід).

31.10.2019 року ЛМР прийняла ухвалу № 582 «Про затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) та надання земельної ділянки на АДРЕСА_2 », якою затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надати земельну ділянку площею 0, 0088 га на АДРЕСА_2 (кадастровий номер :03:006:0153) в оренду терміном на 10 років для будівництва та обслуговування житлового будинку ( код КВЦПЗ 02.01-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) за рахунок земель житлової та громадської забудови-п.1 Ухвали.

Згідно пояснень відповідачки ОСОБА_1 спірна земельна ділянка межує із її земельною ділянкою у АДРЕСА_1 на якій вже побудований житловий будинок та господарські будівлі, тому зазначену земельну ділянку отримала в оренду для обслуговування свого власного житлового будинку в якості доріжки (стежки) до території будинку. Крім цього, дбає про її благоустрій, оплачує орендну плату. Її сусідка по другій стороні зазначеної спірної земельної ділянки, відмовилася отримати таку в оренду та доглядати за нею ( обкошувати траву, навести благоустрій у вигляді висаджування квітів, декоративних рослин, оплачувати орендну плату тощо).

Відповідно до пунктів 2.2.1 та 2.2.2 Ухвали ЛМР № 5827 від 31.10.2019 відповідачка ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання дотримуватися використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових інженерних мереж; дотримуватись добросусідства та обмежень, пов`язаних із встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Зазначеною вище ухвалою підтверджено факт існування інженерної інфраструктури на спірній земельній ділянці та покладення відповідних обов`язків на відповідача у справі.

Представник ОСОБА_2 .Цап, підтримуючи доводи апеляційної скарги, пояснив суду, що земельна ділянка площею 0,0088 га на АДРЕСА_2 кадастровий номер :03:006:0153 є інвестиційно непривабливою через малу площу, місце розташування ( малоповерхова забудова) та охоронну зону. Єдиним землекористувачем який звернувся за оформленням оренди зазначеної земельної ділянки була відповідачка по справі ОСОБА_1 ..

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0088, яка перебуває у власності відповідачки та спірна земельна ділянка є суміжними і така використовується саме для обслуговування вже завершеного власного житлового будинку відповідачки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , всі інші суміжні землекористувачі погодили межі спірної земельної ділянки.

Представник ЛМР зазначає і суд з цим погоджується, що інтереси держави у даному випадку не порушені, оскільки відповідачка ОСОБА_1 сплачує орендну плату, доглядає земельну ділянку.

При передачі земельної ділянки окремим лотом на аукціоні з дотриманням принципу конкурентних засад ( на земельних торгах) ЛМР понесла б чималі витрати на організаційні заходи та через інвестиційну непривабливість, не отримала би бажаного ефекту, оскільки такі наміри вже були безрезультатними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на ч.1 ст.203 та ч.1,ч.3 ст.215 ЦК України, не врахувавши вимоги ст.ст. 127, 134 ЗК України.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Згідно ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та ст..203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним ( оспорюваний правчин). Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі ЛМР, прокурор не узгодив зазначеного звернення із ЛМР та причин передачі в оренду відповідачці спірної земельної ділянки поза конкурентними умовами. При цьому, у позовній заяві має місце посилання на ст.127 ЗК України, не врахувавши вимоги ч.1абз.13 ст.134 ЗК України та не доведено в чому порушені інтереси держави, враховуючи те, що на земельній ділянці розміщені інженерні споруди та така не підлягала відчуженню у формі електронного аукціону та в порядку, встановленому главою 21 ст.127 ЗК України.

Посилання прокурора на зазначене у Договорі цільове призначення земельної ділянки, що фактично не відповідає висновку технічної документації ( враховуючи розміщення інженерних мереж, що не дозволяє будівництво житлового будинку та господарських будівель), суд розцінює як надмірний формалізм та вважає, що є можливість досудового вирішення зазначеного спору шляхом співпраці державних органів та органів місцевого самоврядування, шляхом зобов`язань ( приписів) внесення відповідних змін у картографічну документацію, що не порушить ні інтересів держави, ні органів місцевого самоврядування та орендаря, який тривалий час користується земельною ділянкою, вкладає відповідні зусилля як фінансові, фізичні так і матеріальні.

Відповідно до частини 1 абз.1, частини 3 та абз.1 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор вправі представляти інтереси громадянина або держави в суді, представництво яких полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Про необхідність обґрунтування прокурором підстав представництва у суді зазначено у п.37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається у значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (п.27 постанови).

ЛМР є компетентним органом, яка має у своєму штаті юридичну групу, здатна захищати свої інтереси, а відтак представник ЛМР не підтримував позовні вимоги прокурора, не погоджувався з рішенням суду, подавши апеляційну скаргу. У зазначеному спорі ЛМР, приймаючи Ухвалу про передачу спірної земельної ділянки, виходила з обставин, які характеризують земельну ділянку, з господарських інтересів і як колегіальний орган прийняла відповідне рішення, яке, як вважає, і озвучене представником, не потребувала прокурорського втручання, оскільки нічиї інтереси не порушуються, в тому числі державні, яка отримує відповідну орендну плату. В протилежному випадку- безгосподарність на земельній ділянці була б непривабливою як для територіальної громади так і не принесла би користі через неотримання грошових коштів.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольняє апеляційну скаргу з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова, тому сплачений апелянтом судовий збір підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 вересня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити Заступнику керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради у задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі, зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації права.

Стягнути з Франківської окружної прокуратури міста Львова на користь Львівської міської ради 13626 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк