Провадження № 2/742/1027/25
Єдиний унікальний № 742/1601/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., представника відповідача Новикова Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа : ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

У березні 2025 року представник позивача звертаючись до суду з заявою просить суд, стягнути з Прилуцької міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 128454 грн 68 коп внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля, що складається з 118290 грн 15 коп матеріального збитку, 4500 грн витрат на оцінку завданої шкоди, 1443 грн 21 коп 3% річних, 4221 грн 20 коп інфляційних втрат.

Аргументує свої вимоги тим, що 11 серпня 2024 року о 15 год 40 хв, на перехресті вул.Київська-Садова в м.Прилуках, Чернігівської області сталася ДТП за участю транспортного засобу Volkswagen н.зАА2395YB під керуванням ОСОБА_2 , належного ОСОБА_1 , а саме: на автомобіль упав дорожній знак «Пішохідний перехід», внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновком експерта від 22 серпня 2024 №038/24 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля, розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB, внаслідок падіння металевого дорожнього знаку, станом на дату події (11.08.2024) становить 118290 грн 15 коп.

Відповідно до положень норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про автомобільні дороги», «Про дорожній рух», вулиці та дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо забезпечення руху транспортних засобів і пішоходів.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2025 у справі №742/6938/24, якою суд змінив постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 січня 2025, суд закрив провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч.4 ст.140 КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченнм строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаної постанови залишив поза увагою, що постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2024 було закрито провадження за ч.4 ст.140 КУпАП щодо директора КП «Міськсвітло» Шаповала Є.Д. через те, що Прилуцькою міською радою дорожні знаки на баланс підприємства не передавались і згідно з довідкою Прилуцької міської ради виданою 29.08.2024 за № 02-11/5819 кошти з бюджету для утримання дорожніх знаків не виділялися.

Чернігівський апеляційний суд у вказаній постанові дійшов висновку, що саме порушення Прилуцькою міською радою, де Савенко Д.М. працює заступником міського голови питань діяльності виконавчих органів, вимог ДСТУ 4100:21 та ДСТУ 8749:22 стало причиною того, що дорожній знак через псування кріплення упав на автомобіль та завдав механічних пошкоджень, що підпадає під ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Прилуцька міська рада не передала на баланс спеціалізованої служби, яка повинна здійснювати організацію дорожнього руху на території м.Прилуки, дорожніх знаків, а отже в силу Закону України «Про дорожній рух» і повинна відповідати за організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць і залізничних переїздів.

Прилуцька міська рада згідно з вимогами чинного законодавства та нормативних актів самої Прилуцької ради відповідає за утримання дорожньої інфраструктури та несе відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Бездіяльністю відповідача було завдано майнової шкоди позивачу,а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь майнової шкоди у сумі 118290 грн 15 коп за пошкоджений в ДТП автомобіль.

Крім того він у зв`язку з даною ДТП був позбавлений на довготривалий час пересуватися на своєму автомобілі Volkswagen н.зАА2393YB, що потребував ремонту, що призвело до прикладення додаткових зусиль та психологічного напруження у зв`язку з чим йому було завдано моральної шкоди яку він оцінює у 20000 грн.

Відповідач отримав вимогу про сплату матеріальної та моральної шкоди від позивача 18.10.2024, але ніякої відповіді не надав. Таким чином відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати вартості шкоди з 26.10.2024, тому має сплатити позивачу втрати, що нараховуються згідно з вимог ст.625 ЦК України, а саме: 1443 грн 21 коп 3% річних, 4221 грн 20 коп інфляційних втрат.

16 травня 2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що у висновку експерта про проведення товарознавчого дослідження на автомобілі Volkswagen н.зАА2395YB зафіксовані пошкодження правого боку у результаті тертя з невідомим предметом, а саме: на фото зображені широкі горизонтальні подряпини, які починаються під дзеркалом заднього виду, по правій стороні передніх та задніх дверей автомобіля та закінчується тонкими вертикальними подряпинами і пошкодженнями накладки облицьованої правої боку даху. Мається невідповідність щодо характеру нанесених пошкоджень автомобілю саме дорожнім знаком «Пішохідний перехід» приблизний розмір якого 60х60, вагою 3 кг, а не іншим чином і можливо в інший час.

05 червня 2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він не погоджується з доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву, при цьому зазначає, що відповідачем не було надано жодних доказів на спростування невідповідності характеру нанесених пошкоджень автомобіля саме дорожнім знаком та підтримує заявлені позовні вимоги.

ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду на 11 год 00 хв 19 травня 2025 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 19 травня 2025 року відкладено підготовчий розгляд справи до 14 год 00 хв 05 червня 2025, надавши час представнику відповідача для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 05 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 14 год 00 хв 01 липня 2025.

ІІІ.Позиції сторін.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, але надали заяву якою підтримали заявлені вимоги, просили розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні, аргументуючи тим, що пошкодження автомобіля зазначені в експертному висновку не відповідають фактичним пошкодженням автомобіля отриманим після падіння знаку.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.

ІV.Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 , т.з Volkswagen н.зАА2395YB належить ОСОБА_1 (а.с.41)

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 лютого 2025 встановлено, що у бездіяльності ОСОБА_3 був наявний склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП за дії передбачені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР№182287 від 26.11.2024, в якому вказано, що 11 серпня 2024 о 15 год 40 хв, у м.Прилуках на перехресті вул.Київська та Садова ОСОБА_3 , будучи заступником Прилуцького міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, який відповідав за зміну, встановлення та обслуговування дорожніх знаків м.Прилуки відповідно до функціональних повноважень, не вжив своєчасних заходів щодо надійного закріплення дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід», що упав на т.з Volkswagen н.зАА2395YB, під керуванням ОСОБА_4 транспортний засіб отримав механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушив вимоги ДСТУ 4100:21 та ДСТУ 8749:22 та 1.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.140 КУпАП. Провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ч.4 ст.140 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 цього кодексу(а.с.24-29)

Згідно схеми ДТП (знаходиться в матеріалах справи 742/6938/24) вбачається, що в результаті падіння дорожнього знаку на автомобіль Volkswagen н.зАА2395YB, яке відбулося 11.08.2025 року , на автомобілі виявлені пошкодження передньої та задньої правої дверки, права частина даху(а.с. 742/6938/24, 13).

Відповідно до висновку експерта №038/24 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB, вартість відновлювального ремонту, у відповідності до технічних вимог заводу-виробника, пошкодженого при події, заявленої власником, як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024, автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB, станом на дату дослідження 22.08.2024 становить 85543 грн 27 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, пошкодженого при події, заявленої власником як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024 автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB станом на дату дослідження 22.08.2024 становить 85543 грн 27 коп.

Розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB станом на дату події, заявленої власником як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024, становить 118290, 15 грн, який складається з вартості відновлювального ремонту 85543 , 27 гривень та 32746,88 гривень- втрати товарної вартості.

Актом огляду пошкодженого колісного транспортного засобу Volkswagen н.зАА2395YB від 22.08.2024, яким встановлено, що у результаті події, заявленої власником автомобіля (як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024) автомобіль отримав складне механічне пошкодження правої сторони кузова.

Складові (запчастини) автомобіля які отримали пошкодження та підлягають ремонтному впливу № по аудатекс 1482 двері передні, вид пошкодження: глибокі подряпини та потертості л.ф.п, проникаюча деформація панелі з розривом металу, роз`єднання штампового шову-заміна; №1562-ручка зовнішня передніх правих дверей, вид пошкодження: глибокі подряпини л.ф.п, защимлення в прорізі, втрата функції заміна; 1656 панель облицювальна вертикальна п.правих дверей, вид пошкодження:механічне пошкодження, зчіс структури матеріалу- заміна; 1988-нижня облицювальна накладна (молдинг) з. правих дверей, вид пошкодження: глибокі вертикальні подряпини, зчіс структури матеріалу- заміна; 2078-накладка облицювальна правої боковини даху, вид пошкодження:деформація, вм`ятини з гострими відтисками в трьох місцях-заміна; 1782-двері задні праві, вид пошкодження:глибокі подряпини л.ф.п панелі, незначна деформація без розривів металу площею до 2 хдц кв-ремонт(а.с.32-44)

Відповідно до листа від 16.10.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою до голови Прилуцької міської ради Попенко О.М. про виплату йому матеріальних збитків у сумі 122790 грн 27 коп внаслідок пошкодження автомобіля(а.с.47)

15 серпня 2025 року ОСОБА_1 надіслав письмове повідомлення на адресу Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» та Прилуцькій міській раді, що о 10 год 22 серпня 2024 за адресою Чернігівська область, м.Прилуки, вул.Скоропадського, 102 суб`єктом оціночної діяльності в межах проведення оцінки буде проведено огляд пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB(а.с.48)

V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль внаслідок ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці й дороги міст знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Пунктом 2 ст.19 цього Закону передбачено, що організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць, доріг міст за встановленими для них будівельними нормами державними стандартами та нормами є одним iз основних обов`язків органів місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 ст.21 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць i доріг міст, відповідають за відшкодування збитків користувачам вулиць i доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх недоцільний стан, у порядку визначеному законом.

Згідно з ст.41 Закону України «Про автомобільні дороги» фінансування будівництва, реконструкції ремонту та утримання вулиць i доріг міст та інших населених пунктах здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування визначених законодавством.

Згідно із ст.6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міської та районної ради народних депутатів і міської та районної виконавчої влади належить, зокрема організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.3 ст.12 Закону «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно з ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Ст. 24 ч. 1 вказаного Закону визначено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ «Про дорожній рух» організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах органом державного управління автомобільними дорогами загального користування; на залізничних переїздах відповідними територіальними органами Державної адміністрації залізничного транспорту України.

З матеріалів справи та наданих доказів під час розгляду справи вбачається, що Прилуцька міська рада Чернігівської області не виконала свого позитивного обов`язку по створенню спеціалізованої служби, яка повинна здійснювати організацію дорожнього руху на території міста Прилуки, а отже належним відповідачем є саме Прилуцька міська рада, як орган місцевого самоврядування.

Посилання представника Прилуцької міської ради на те, що пошкодження автомобіля зазначені у експертному висновку не співпадають з пошкодженнями автомобіля від падіння на нього дорожнього знаку, суд вважає безпідставними, оскільки дане твердження спростовано в судовому засіданні матеріалами справи, а сторона відповідача не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Посилання представника відповідача як на підставу невідповідності пошкоджень на автомобілі на фотознімки з соціальних мереж , суд не приймає до уваги, оскільки жодних клопотань про долучення даних доказів до матеріалів справи в установленному ЦПК України порядку представником позивача не подавалося, як і не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи для спростування висновку експерта наданого позивачем.

Крім того, суд визнає висновок експерта належним та допустимим доказом, а опис пошкоджень автомобіля відображених у акті огляду експерта та схемі ДТП узгоджуються між собою та на переконання суду відповідає обставинам дорожньо-транспортної пригоди.

Також, суд констатує, що огляд автомобіля було здійснено експертом 22.08.2024 року після ДТП, яка трапилася 11.08.2024 року та відповідач був належним чином повідомлений про час і місце огляду автомобіля, але не скористався своїм правом бути присутнім під час огляду та висловити , в разі наявності, свої заперечення.

Згідно із вимогами ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 (в редакції 2003 р. ст.1166) і 450 ЦК України шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що автомобілю Volkswagen н.зАА2395YB завдано механічних пошкоджень внаслідок падіння на нього дорожнього знаку, а сама пригода трапилася в зв`язку з бездіяльністю власника доріг - Прилуцької міської ради, який не виконав свого обов`язку передбаченого нормами чинного законодавства, наведеними вище, щодо забезпечення організації дорожнього руху, а саме належної установки знаку «Пішохідний перехід», що призвело до заподіяння шкоди власнику автомобіля.

22 серпня 2024 року судовим експертом Даценко Г.Д. складено висновок експерта №038/24 за результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля н.зАА2395YB, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту, у відповідності до технічних вимог заводу-виробника, пошкодженого при події, заявленої власником, як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024, автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB, станом на дату дослідження 22.08.2024 становить 85543 грн 27 коп. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, пошкодженого при події, заявленої власником як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024 автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB станом на дату дослідження 22.08.2024 становить 85543 грн 27 коп. Розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen н.зАА2395YB станом на дату події, заявленої власником як падіння металевого дорожнього знаку від 11.08.2024, становить 118290, 15 грн, який складається з вартості відновлювального ремонту 85543 , 27 гривень та 32746,88 гривень- втрати товарної вартості.

Жодних доказів на спростування даного висеновку відповідачем не надано.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок падіння дорожнього знаку на автомобіль позивача, останній зазнав збитків у сумі 118290, 15 грн.

Прилуцька міська рада є відповідальною за установку та утримання дорожніх знаків, але її бездіяльність призвела до завдання матеріальної шкоди позивачу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача з відповідача у сумі 118290, 15 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у сумі 20000 грн.

Відповідно до ст.23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, душевні страждання по причині неправомірної поведінки третіх осіб, щодо неї самої, членів її сім`ї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності.

Як вбачається із п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що враховуючи характер пошкоджень транспортного засобу позивачем не надано доказів того, що через пошкодження автомобіля позивач був позбавлений можливості користуватись автомобілем, натомість сам факт пошкодження майна свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачу.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди з Прилуцької міської ради, з вини якої йому завдано шкоду, ґрунтуються на положеннях ст.23 ч.2 п.3 та 1167 ЦК України, а обставини, на які посилається позивач щодо механічних пошкоджень його автомобіля та обсягу і тривалості перенесених моральних страждань свідчать про обґрунтованість таких посилань і підтверджуються матеріалами справи. Проте, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо розміру відшкодування моральних втрат, підлягають частковому задоволенню, а саме у обсязі, що знайшов підтвердження наявними у справі доказами.

Визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 20 000,00 грн, є, безспірно завищеним, не доведеним та не обґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна потерпілого у ДТП ОСОБА_1 , яка підлягає відшкодуванню особою, з вини якої ця шкода завдана Прилуцькою міською радою, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, та виходить з тривалості періоду, у який потерпілий відчував та переносив негативні наслідки від пошкодження його майна, обсяг та вартість цього майна, необхідність змін звичного способу життя позивачем після пошкодження автомобіля та приходить до висновку, що справедливим може бути визнано розмір відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 2000 гривень.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1443 грн 21 коп 3% річних, 4221 грн 20 коп інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Судом встановлено, що 18.10.2024 позивач звернувся до Прилуцької міської ради з заявою про відшкодування завданої шкоди, але відповідач в добровільному порядку не здійсним відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми , що передбачено ст.625 ЦК України.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу.

Відповідно до наданого розрахунку з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від суми боргу за період з 26.10.2024 по 17.03.2025 виходячи із розрахунку: (122790 грн 27 коп * 3%):365 дн *143 дн = 1443 грн 21 коп та втрати від інфляції за період з 26.10.2024 по 17.03.2025 у сумі 4221 грн 20 коп, виходячи з розрахунку : 122790,27 х 12790,27.

Суд погоджується з розрахунками наданими позивачем щодо визначення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки відповідач не скористався своїм правом та не надав доказів на спростування даних розрахунків.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1443 грн 21 коп 3% річних та 4221 грн 20 коп інфляційних втрат.

VІ.Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, а саме на 84,84 відсотки , судовий збір за позов майнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1259 грн 44 коп.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.

За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 03 березня 2025 адвокат Додух О.О. надала ОСОБА_1 , а останній прийняв правову допомогу щодо складання від його імені заяв у цивільній справі та представляти інтереси в суді.

Відповідно до акту №1 прийманняпередачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 03 березня 2025 вбачається, що адвокатом Додух О.О. надано ОСОБА_1 , наступні послуги: аналіз, визначення правової позиції та підготовка позовної заяви, вартість послуги 20000 грн.

Згідно з платіжної інструкції 1.107765463.1 від 19.03.2025 ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_5 20000 грн оплати за правову допомогу.

Відповідно до вимог частини 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доказування не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач в судовому засіданні не погодився з розміром понесених позивачем витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх завищенням.

За таких обставин, з урахуванням складності справи, реальності понесених витрат на правничу допомогу витрати на оплату правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10000 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за проведення експертизи.

Статтею 139 ЦПК України регулюється питання витрат, пов`язаних із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз.

Частинами 3-9 вказаної статті встановлено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків.

Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаній цивільній справі було проведено експертне дослідження, за результатами якої експертом складений експертний висновок.

Відповідно до договору від 12 серпня 2024 укладеного між експертом ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , платіжною інструкцієї від 12 серпня 2024, вартість проведеної експертизи становить 4500 грн. ОСОБА_1 сплатив на користь експерта ОСОБА_6 4500 грн за проведення незалежної експертної оцінки КТЗ (а.с.30,31).

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4500 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення незалежної експертної оцінки.

На підставі наведеного, керуючись ст.258,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача: Додух Ольга Олексіївна, до Прилуцької міської ради Чернігівської області, третя особа : ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Прилуцької міської ради Чернігівської області, , Чернігівська область, м.Прилуки, вулиця Незалежності, буд.82) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 (сто вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто) грн 15 коп в рахунок відшкодування шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, 2000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1443 грн 21 коп 3 % річних, 4221 грн 20 коп інфляційних втрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Прилуцької міської ради Чернігівської області, , Чернігівська область, м.Прилуки, вулиця Незалежності, буд.82) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , 1259 (одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять) грн 44 коп в рахунок відшкодування витрат понесених при сплаті судового збору, 10000 (десять тисяч) грн в рахунок витрат понесених на правничу допомогу та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн в рахунок відшкодування витрат за проведення незалежної експертної оцінки.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду області шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО