ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2506/24

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/763/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,-

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал",

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі по тексту ТОВ «Санфорд капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на свою користь суму заборгованості в розмірі 175 478,39 грн, що складається з:

- заборгованості за основним боргом в сумі 49 689,10 грн;

- заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 90 935,85 грн;

- інфляційних втрат в сумі 26 218,29 грн;

- 3% річних в сумі 8 635,15 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн; на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку; на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 5 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.02.2019 між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до преамбули даної угоди, її підписанням позичальник приєднується до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування (далі - ДКБО), що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці банку за адресою www.ideabank.ua. У день підписання угоди позичальник надав банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея банк». Позичальник власним підписом підтвердив ознайомлення з тарифами банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб.

Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 49 900 грн, в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією виконав частково сплативши 26 794,85 грн, останній платіж здійснено 21.11.2019, унаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком у загальній сумі 140 624,95 грн,, що складається з:

- 49 689,10 грн - заборгованість за основним боргом;

- 90 935,85 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.

16.11.2023 між АТ «Ідея банк» (клієнт) та ТОВ «ФК "Сонаті» (фактор) укладено договір факторингу №16/11-23.

У подальшому, 29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» (клієнт) уклало з ТОВ «Санфорд капітал» (фактор) договір факторингу №29/12-23, за яким ТОВ «Санфорд капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. Відповідно до додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «Санфорд капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-0 від 06.02.2019.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач зазначав, що має право нараховувати і вимагати сплату індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 07.02.2020 до 23.02.2022.

Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25.11.2025 позов ТОВ «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд капітал» заборгованість за кредитним договором №C-001-0 від 06.02.2019 в сумі 175 478,39 грн, що складається з заборгованості за основним боргом в сумі 49 689,10 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 90 935,85 грн, інфляційних втрат в сумі 26 218,29 грн, трьох процентів річних в сумі 8 635,15 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд капітал» 2 422,40 грн судового збору.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 30.01.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Антоненка Ф.Є. про перегляд заочного рішення від 25.11.2024 у цивільній справі за позовом ТОВ «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 90 935,85 грн, інфляційних втрат в сумі 26 218,29 грн і 3 процентів річних в сумі 8 635,15 грн, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заперечення ОСОБА_1 зводяться до того, що підписи в кредитному договорі їй не належать. При цьому відповідачка не заперечує факт звернення до представника банку, відкриття карткового рахунку та повідомлення її про можливість користування грошовими коштами в розмірі до 49 900 грн.

Заявниця стверджує, що вона не була ознайомлена з умовами і тарифами банку, таких доказів позивачем не надано.

Зазначає, що у неї не виникає зобов`язання здійснювати платіж факторові, оскільки позивачем не надано доказів про виконання імперативної умови щодо письмового повідомлення боржника про відступлення права грошової вимоги.

Уважає, що розрахунок заборгованості не підтверджується належними та допустимими доказами, є незрозумілими принципи та підстави його складення, при тому, що відповідно до наданої виписки нею повернуті кошти на погашення боргу в сумі 23 063,60 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовну заяву ТОВ «Санфорд капітал» суд першої інстанції виходив з того, що позичальник взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 175 478,39 грн.

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які районний суд визнав встановленими.

Судом у справі встановлено, що 06.02.2019 між ТОВ «Ідея банк» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) укладено угоду №С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, відповідно до якої банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue ID INS OnLine поточний рахунок НОМЕР_1 у валюті гривня, операції з чим можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках цієї угоди та ДКБО, та випускає клієнту платіжну карку MasterCard (п. 1 договору) (а.с. 50).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 200 000 грн.

Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 49 900 грн та може бути змінений в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково (п. 2.2. договору).

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних (п. 2.3. договору).

Згідно з п. 1.4. договору розмір обов`язкового мінімального платежу (ОМП) встановлюється тарифами та ДКБО. Дата сплати ОМП за кредитною лінією за попередній розрахунковий період (РП) до останнього операційного (банківського) дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього РП, при цьому перший РП триває з дня відкриття банком БПР до числа наступного місяця, але при укладанні угоди після 25 числа місяця, завжди переноситься на перше число наступного місяця. Подальші РП розпочинаються з наступного дня після закінчення попереднього РП та закінчуються наступного місяця у число, відповідне даті початку РП та закінчуються наступного місяця у число, відповідне даті початку РП. По продукту діє індивідуальний порядок внесення суми ОМП, за яким розрахунковою датою є число кожного календарного місяця, яке відповідає числу для оформлення угоди. ОМП за попередній РП сплачується до останнього операційного дня платіжного періоду.

Пунктом 3 передбачено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та ДКБО, в т.ч. черговість погашення вимог банку, здійснюватимуться згідно умов ДКБО, а також відповідно до тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua.

Відповідно до п. 4 договору підписанням угоди клієнт підтверджує, що:

- ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, реальною річною процентною ставкою та з загальною вартістю кредитної лінії, а саме реальна річна процентна ставка складає 103,44%. Загальна вартість кредитної лінії складає 697,89 гривень за кожні 1000 грн з 10 000 грн кредитної лінії здійснивши безготівкову торгівельну операцію, то якщо клієнт погашає дану заборгованість щомісячно в розмірі обов`язкового мінімального платежу, а залишок заборгованості в кінці строку, вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом грошових зобов`язань за угодою, за дії процентної ставки вказаної в п. 2.3. угоди;

- розуміє суть і принципи визначення процентної ставки,усвідомлює ризики, які випливають із зміною частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики;

- ознайомлена з умовами угоди, ДКБО, тарифами банку та іншими умовами обслуговування які оприлюднено на інтернет-сторінці банку (www.ideabank.ua), та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно з п. 7 договору ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (кредитної лінії), який складає 1 рік з дати укладання та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою. Після сплину строку кредитування, він може щоразу продовжуватися на такий самий строк (за ініціативою банку). Датою початку нового строку кредитної лінії вважається дата, наступна за датою закінчення попереднього строку дії кредитної лінії. При цьому клієнт доручає банку переглядати/змінювати тарифи (в тому числі розміри процентних ставок) при кожній пролонгації строку дії кредитної лінії та встановлювати їх у розмірах, що будуть чинними в банку для відповідного продукту на дату виконання банком такої пролонгації, на весь новий строк дії кредитної лінії.

ОСОБА_1 угоду підписано власноручно.

06.02.2019 ОСОБА_1 підписано заяву фізичної особи власника персональних даних та суб`єкта кредитної історії, а також заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея банк» (оферта) до угоди №С-001-0 (а.с. 53).

06.02.2019 відповідачкою підписано власноручно тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку (а.с. 57 зворот).

З виписки від 16.11.2023, складеної АТ «Ідея Банк» за період з 06.02.2019 по 16.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала погашення основного боргу та процентів на загальну суму 23 063,60 грн (а.с. 36-39).

Матеріали справи містять довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №С-001-0 від 06.02.2019, складеної ПАТ «Ідея банк», станом на 16.11.2023, згідно якої її розмір складає 140 624,95 грн, з яких:

- 49 689,10 грн - заборгованість за основним боргом;

- 90 935,85 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с. 46).

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Сонаті» (фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору) (а.с. 29-35).

Відповідно до п. 2.2. договору права вимоги, які клієнт відступає фактору договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку на день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за первинним договором.

Згідно з п.п. 4.1 договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2 795 777 грн шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку та підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді друкованого реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умовами виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього договору (п. 5.1. договору).

В день підписання сторонами друкованого реєстру боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умовами виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього договору клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами. В разі звернення боржників до клієнта з приводу виконання зобов`язань за відступленими факторові правами вимог, клієнт повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь фактора (п. 5.2. договору).

Пунктом 5.4. договору передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право.

Фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта за первісними договорами, окрім прав вимоги за такими первинними договорами щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості з боржників (п. 5.5. договору).

ТОВ «ФК «Сонаті» сплачено АТ «Ідея банк» 200 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №566 від 17.10.2023 (а.с. 8), та 2 795 777 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №608 від 17.11.2023 (а.с. 8 зворот), за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023.

29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» (клієнт) та ТОВ «Санфорд капітал» (фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, за цим договором клієнт відступає фактору, фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 22-28).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201 460 702,30, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору, друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за первинним договором (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2 933 447,18 грн наступним шляхом:

4.1.1. фактор сплачує частину суми фінансування в розмірі 30 000 грн шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнт в строк до 31.12.2023 включно;

4.1.2. фактор сплачує залишок суми фінансування в розмірі 2 903 447,18 грн шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта в строк до 01.03.2024.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору.

В день підписання сторонами друкованого реєстру боржників клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованості за первинними договорами. В разі звернення боржників до клієнта з приводу виконання зобов`язань за відступленими факторові правами вимог, клієнт повідомляє про необхідність виконання зобов`язань на користь фактора (п. 5.2. договору).

Згідно з витягом з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором, права вимоги до ОСОБА_1 у сумі 90 935,8140 624,95 грн, з яких:

- 49 689,10 грн - заборгованість за основним боргом;

- 90 935,85 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с. 41).

ТОВ «Санфорд капітал» сплачено ТОВ «ФК «Сонаті» 30 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 29.12.2023 № 13; 500 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від № 1 від 28.02.2024; 1 900 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3 від 29.02.2024; 403 447,18 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4 від 29.02.2024; 100 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5 від 29.02.2024 (а.с. 9-11) - згідно договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо заборгованості угодою №С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина 1 ст. 1056-1 Кодексу).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» укладено угоду №С-001-0 від 06.02.2019, за умовами якої ОСОБА_1 надано кредит у сумі 49 900 грн, строком на 1 рік з можливістю автопролонгації. Угода № С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки містить власноручний підпис ОСОБА_1 . Відповідачка підтверджує факт відкриття їй карткового рахунку та користування кредитними коштами.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» угоди №С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Щодо переходу права вимоги за угодою №С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

У цій справі ТОВ «Санфорд капітал» не доведено набуття останнім права вимоги до ОСОБА_1 за угодою № С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Як зазначалось вище, 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Сонаті» (фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до п.5.1. якого права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умовами виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього договору.

У наданій суду копії Друкованого Реєстру Боржників №1, на виконання договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023, клієнт передав, а фактор прийняв на умовах, визначених договором, права вимоги до боржників, серед яких боржниця ОСОБА_1 відсутня. Матеріали справи не містять іншого друкованого реєстру боржників чи витягу до нього, на підставі яких суд міг би встановити право переходу вимоги від АТ «Ідея банк» до ТОВ «ФК «Сонаті». Таким чином, відсутні належні докази, за яким вважається, що право вимоги перейшло від АТ «Ідея банк» до ТОВ «ФК «Сонаті».

Оскільки ТОВ «ФК «Сонаті» не набуло право вимоги до ОСОБА_1 за угодою №С-001-0 від 06.02.2019 на підставі договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023, то ТОВ «ФК «Сонаті», укладаючи 29.12.2023 з ТОВ «Санфорд капітал» договір факторингу №29/12-23 безпідставно включило до друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договір факторингу №29/12-23, витяг з якого міститься у справі, право вимоги до боржниці ОСОБА_1 .

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, та, за недоведеності набуття ТОВ «Санфорд капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за угодою №С-001-0 від 06.02.2019 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки безпідставно задовольнив позов, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а заочне рішення районного суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд капітал».

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

При зверненні з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплатила 4 542 грн (а.с. 125, 131 зворот).

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги з ТОВ «Санфорд капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 4 542 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 2, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 4 542 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» , (місцезнаходження: 49005, Україна, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулулиця Сімферопольська, будинок 21, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).