Справа № 951/327/25
Провадження №2-о/951/57/2025
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 червня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у якій просила встановити факти, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого рідного брата військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , та отримувала від ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів її існування.

З метою перевірки дотримання вимог частини першої статті 316 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) на запит судді 02.06.2025 отримано інформацію з реєстру Козівської територіальної громади про зареєстроване місце проживання заявника.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, суддя вбачає наявність підстав для залишення вказаної заяви без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у статтях 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені статтею 318 ЦПК України.

Згідно з приписами статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Відтак заява має містити чітко визначені та зрозумілі вимоги, які формулюються заявником в прохальній частині заяви, та зазначення мети встановлення кожного з фактів. Проте у вказаній заяві не обґрунтовано, з якою метою заявник звертається до суду з відповідною заявою.

Частиною третьою статті 42 ЦПК України визначено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно з частиною четвертою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Суд роз`яснює, що до заінтересованих осіб віднесено:

1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту.

Саме ці групи заінтересованих осіб притягуються до участі у справах окремого провадження. Права заінтересованих осіб перебувають у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту своєчасно заявити про порушення чи оспорювання їх суб`єктивних прав у зв`язку із встановлюваним судом фактом.

Водночас відсутність у заяві чітко сформульованої мети встановлення вказаних фактів не дає змоги з`ясувати, на виникнення яких саме прав чи обов`язків спрямоване встановлення таких фактів, де саме ОСОБА_1 має намір використати рішення суду у разі задоволення її заяви. Відтак заявником не визначено, яке саме юридичне значення для заявника має встановлення відповідних фактів, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначити коло заінтересованих осіб у справі.

Відсутність зазначеної у заяві мети також не дає можливості суду визначити наявність чи відсутність спору, відповідно - можливість розгляду вимог заяви у порядку окремого провадження.

Так, якщо метою встановлення даних юридичних фактів є отримання заявником одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , слід звернути увагу на таке.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на дату загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно з позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 22.04.2020 у справі №200/14136/17, суди повинні встановлювати, чи є інші, окрім заявника, особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, та перевірити, чи не впливатиме встановлений факт на права та обов`язки цих осіб.

У зв`язку з наведеним заявнику слід окреслити мету звернення до суду із даною заявою та визначитись із колом заінтересованих осіб, яких належить залучити до участі у справі.

Якщо метою встановлення вказаних юридичних фактів є отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 , їй необхідно зазначити всіх осіб, які можуть бути одержувачами відповідної одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_2 .

У разі залучення всіх належних заінтересованих осіб до участі у справі, заявнику необхідно вказати дані щодо цих осіб відповідно до вимог пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заява про встановлення фактів, що мають юридичне значення містить клопотання про звільнення заявника ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Розглянувши обґрунтування підстав для звільнення заявника ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», суддя зазначає наступне.

Так, за змістом пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2029 у справі № 243/12928/18, від 14.11.2019 у справі № 350/2002/18.

Отже, законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджені судом як факт, що має юридичне значення.

Заявник же звертається до суду із заявою, в якій просить встановити факти її перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_2 та отримання від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів її існування.

Відтак заявник не має пільг зі сплати судового збору, передбачених пунктом 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, всупереч вимог частини четвертої статті 177 ЦПК України, заявником до заяви не долучено оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 грн.

Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду заяви у справах окремого провадження сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, яка підлягає оплаті судовим збором у розмірі 605,60 грн. Відтак заявнику слід сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн за платіжними реквізитами Козівського районного суду Тернопільської області:

отримувач коштів: ГУК у Терн.обл./тг смт.Козова/22030101,

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599,

банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.),

рахунок отримувача: UA0019763;

код бюджетної класифікації 22030101;

призначення платежу - 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козівський районний суд Тернопільської області (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, заяву слід залишити без руху, встановивши заявнику строк для усунення її недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Заявнику у цей строк необхідно усунути вказані недоліки заяви шляхом подання до суду:

- заяви у новій редакції (у примірниках відповідно до кількості учасників справи), чітко зазначивши у заяві мету встановлення вказаних юридичних фактів та визначивши коло заінтересованих осіб у цій справі відповідно до заявлених вимог та враховуючи мету встановлення фактів, вказавши відомості про заінтересованих осіб, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України,

- документа, що підтверджує сплату судового збору у розмірі та за реквізитами вказаними вище.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 293, 294, 315, 318, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку виконання заявником вимог ухвали у визначений судом строк заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Лавренюк