ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 613/850/23
Номер провадження 22-ц/818/1685/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу в.о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Казанцева Д.О. на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2024 року в складі судді Харченка С.М. по справі № 613/850/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Держави України в особі Міністерства юстиції України, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави України в особі Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Держави України в особі Міністерства юстиції України, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що в провадженні Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 67175387 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на її користь заборгованості в розмірі 31 612,70 грн, з яких: 13 858,00 грн заробітної плати, 6590,70 грн компенсації за невикористану відпустку, 11 164,00 грн вихідної допомоги; 908,00 грн судового збору за подання позову та 2000,00 грн за правничу допомогу адвоката.

Постановою державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24 січня 2022 року було повернуто без виконання виконавчий лист з тих підстав, що майна, належного боржнику, в межах суми стягнення не виявлено.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року, постановленою за її скаргою, визнано неправомірною вищевказану постанову державного виконавця від 24 січня 2022 року про повернення виконавчого листа, а також зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження № 67175387 та вчинити виконавчі дії з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Однак державним виконавцем не виконано зазначену ухвалу суду та приписи Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», внаслідок чого дотепер не здійснено виконання рішення суду, присуджені судом кошти їй не виплачені.

Внаслідок вказаних протиправних дій (рішень) та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, тривалого невиконання рішення суду їй завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Держави України. У даному випадку встановлені протиправні дії та бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби в процесі виконання судового рішення про стягнення коштів, а тому наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, що є підставою для пред`явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи тривалість вимушених змін у житті, глибину душевних страждань, яких вона зазнала внаслідок неналежного примусового виконання судового рішення про стягнення на її користь грошових коштів, природу цих коштів заробітна плата, її заборгованість від державної установи та з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає, що на її користь з Державного бюджету України підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 50 000,00 грн. Такий розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості, враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини посадових осіб державної виконавчої служби у завданні моральної шкоди.

Просила стягнути з Державного бюджету України компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн та понесені судові витрати.

20 червня 2023 року від Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, розмір шкоди не доведено. Вказав, що 11 січня 2023 року виконавче провадження відновлено; 13 січня 2023 року направлено на адресу ГУ ДКСУ в Харківській області заяву про виконання виконавчого документа, на яку 25 січня 2023 року отримано відповідь, що боржник не знаходиться на казначейському обслуговуванні, тобто не має відкритих рахунків, у зв`язку з чим заяву повернуто. У подальшому державним виконавцем направлено до суду заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, у задоволенні якої відмовлено, та 27 березня 2023 року повторно направлено на адресу ДКСУ заяву про виконання виконавчого документу. Посилався на пандемію коронавірусу і запровадження карантину, а також на запровадження з 24 лютого 2022 року воєнного стану.

21 червня 2023 року від Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області надійшли письмові пояснення, в яких просило відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснення мотивовані тим, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин. Казначейство не є тим суб`єктом, який порушив права позивачки. Неможливо здійснити безспірне списання коштів безпосередньо з єдиного казначейського рахунку. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, в зв`язку з чим відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання. Не допускається стягнення з органу казначейства моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. Позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) відповідачів та їх вини в заподіянні цієї шкоди. У вказаній справі відсутні підстави для стягнення судових витрат з казначейства, тому такі витрати мають бути покладені на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір.

27 червня 2023 року Міністерство юстиції України подало відзив, в якому просило відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що позивачка жодним чином не обґрунтувала порушення своїх прав Міністерством юстиції України та не надала до суду доказів на підтвердження цього. Міністерство юстиції України не є належним відповідачем у справі, оскільки зміст та обсяг його повноважень не включає відновлення порушеного права позивачки; воно не наділено повноваженнями щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі особі, яка з Міністерством в трудових відносинах не перебувала. Відсутні будь-які докази, які б свідчили про винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами Міністерства юстиції незаконних дій щодо позивачки. Відшкодування моральної шкоди має здійснюватися саме боржником у виконавчому провадженні. Крім того, у державного виконавця відсутні повноваження щодо зобов`язання органів казначейської служби прийняти відповідні виконавчі листи до виконання, а також відсутні засоби примусу таких органів вчинити певні дії в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки Казначейство не є боржником у виконавчому провадженні № 67175387. У зв`язку з вищевикладеним державний виконавець звертався до Богодухівського районного суду Харківської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на Комунальний заклад Центр надання соціальних послуг Богодухівської міської ради Харківської області, проте ухвалою вищезазначеного суду від 29 березня 2023 року по справі № 613/361/21 у задоволенні такої заяви відмовлено. Отже, державним виконавцем вчинялися відповідні дії на виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року по справі № 613/361/21, що спростовує доводи позовної заяви. Позивачка не надала суду доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань, не обґрунтувала розмір відшкодування, не довела взаємозв`язок між діями державного виконавця та душевними стражданнями, які нібито зазнала, і що ці душевні страждання стали наслідком винесення скасованих постанов державного виконавця в межах виконавчого провадження. Розмір заявлених судових витрат не є співмірним складності справи і обсягу виконаної адвокатом роботи.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. У задоволенні решти вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовлено. У задоволенні вимог до Держави України в особі Міністерства юстиції України відмовлено. Повернуто ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн, помилково сплачений позивачкою при подачі позову згідно з квитанцією від 06 червня 2023 року. Судові витрати у виді судового збору в розмірі 1073,60 грн компенсовано за рахунок Держави.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок бездіяльності органу виконавчої служби і прийняття ним рішень, які суперечили вимогам закону, що підтверджено ухвалою суду, судове рішення про стягнення заробітної плати на користь позивачки протягом тривалого часу не виконано, що призвело до завдання їй моральної шкоди. Розмір відшкодування шкоди з урахуванням тривалості і глибини моральних страждань, їх характеру і обсягу, визначено у сумі 10 000,00 грн. Міністерство юстиції не є належним відповідачем у справі, тому у задоволенні вимог до нього відмовлено.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 02 січня 2025 року в. о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Казанцев Д.О. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем вживались заходи для забезпечення належного виконання рішення суду, зокрема, він двічі направляв до органів Казначейства заяви про виконання виконавчого документу відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Посилався на пандемію коронавірусу і запровадження карантину, а також на запровадження з 24 лютого 2022 року воєнного стану. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами. Також заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу.

31 січня 2025 року від Міністерства юстиції України надійшли письмові пояснення, в яких воно вказало, що позивачкою належним чином не доведений факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вину відповідачів у її заподіянні. У позовній заяві не надано доказів щодо суми моральної шкоди як у розмірі 50 000,00 грн, так і у розмірі 10 000,00 грн, яка визначена Богодухівським районним судом Харківської області в оскаржуваному рішенні. У державного виконавця відсутні повноваження щодо зобов`язання органів казначейської служби прийняти відповідні виконавчі листи до виконання, а також відсутні законодавчо закріплені засоби примусу таких органів вчинити певні дії в порядку Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Державним виконавцем вчинялися відповідні дії на виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року по справі № 613/361/21, що спростовує доводи позовної заяви.

07 лютого 2025 року від Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому воно наголосило на недоведеності позовних вимог. Вказало, що відшкодування моральної шкоди у випадку її доведення має здійснюватися саме боржниками за виконавчими провадженнями. Погодилось з висновком суду, що Міністерство не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу в.о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Казанцева Д.О. на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 07 квітня 2021 року у справі № 613/361/21 стягнуто з Територіального центру соціального обслуговування громадян (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 31 612,70 грн, у тому числі зі сплати заробітної плати в розмірі 13 858,00 грн, з виплати компенсації за невикористану відпустку 6590,70 грн, з виплати вихідної допомоги 11 164,00 грн, а також витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн та по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Допущено негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 13 858,00 грн (а.с. 7-11 том 1).

11 травня 2021 року у вищевказаній справі Богодухівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист (а.с. 104-105 том 1).

20 вересня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про примусове виконання рішення суду, в якій вказала, що орган казначейства стягнення з боржника не виконав, про що міститься відмітка у виконавчому листі (а.с. 97-98 том 1).

Постановою державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) від 20 жовтня 2021 року відкрито виконавче проведення № 67175387 на підставі виконавчого листа № 613/361/21, виданого 11 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області (а. с. 106-107 том 1).

Відповідно до відповіді МВС від 20 жовтня 2021 року за боржником обліковуються транспортні засоби, а саме: Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва ТЗ: 2008 VIN: НОМЕР_1 Номера шасі: НОМЕР_1 Номерний знак: НОМЕР_2 Колір ТЗ: СИНІЙ; Марка ТЗ: FT Модель ТЗ: 50QT-11 Категорія ТЗ: МОПЕД Рік виробництва Т3:2008 VIN: НОМЕР_3 Номер шасі: НОМЕР_3 Номерний знак: НОМЕР_4 Колір ТЗ: СИНІЙ (а. с. 110-111 том 1).

20 жовтня 2021 року отримано відповідь Державної фіскальної служби України про відсутність інформації про наявні рахунки боржника (а. с. 112 том 1).

Постановою державного виконавця від 22 грудня 2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (а.с. 114-117 том 1).

Як вбачається з листа Управління ДКСУ у Богодухівському районі Харківської області від 04 січня 2022 року № 02-23-08/1, постанову про арешт коштів боржника від 22 грудня 2021 року повернуто Управлінням без виконання у зв`язку з тим, що в постанові КМУ від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» відсутній механізм прийняття до виконання постанови про арешт коштів боржника. Також у листі зазначено, що установа (боржник) не включена до мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів на 2021 бюджетний рік, і відповідно не відкриті рахунки в органах казначейства (а.с.119 том 1).

Також на адресу Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) надійшов лист голови ліквідаційної комісії Територіального центру соціального обслуговування громадян (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА № 1/02-21 від 19 січня 2022 року, з якого вбачається, що з 31 грудня 2020 року боржник знаходиться у стадії припинення в результаті ліквідації. Зазначена установа була створена Богодухівською районною державною адміністрацією Харківської області та відповідно до положення фінансувалась з місцевого бюджету, з 01 січня 2021 року фінансування установи не здійснюється, рахунки закриті. Майно, яке перебувало на балансі Територіального центру, передано в комунальну власність Богодухівської міської ради. Майно, на яке можливо звернути стягнення - відсутнє. У зв`язку з чим, фінансової можливості сплатити ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 31 612,70 грн, судового збору 908,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн у Територіального центру соціального обслуговування громадян (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА немає (а.с. 118 том 1).

Постановою державного виконавця Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) від 24 січня 2022 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист №613/361/21 від 11 травня 2021 року, було повернуто стягувачу без виконання у зв`язку з тим, що під час виконавчих дій, при перевірці майнового стану боржника та за вказаною адресою у виконавчому документі, майна, належного боржнику, в межах суми стягнення не виявлено (а.с. 121-122 том 1).

Не погоджуючись з таким рішенням виконавця Дубонос Т.А. оскаржила вказану постанову до суду.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року, постановленою за скаргою ОСОБА_1 , визнано неправомірною постанову державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 24 січня 2022 року у виконавчому провадженні № 67175387 про повернення їй виконавчого листа, виданого 11 травня 2021 року Богодухівським районним судом Харківської області, про стягнення з боржника - Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 31 612,70 грн, зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження № 67175387 та вчинити виконавчі дії з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (а.с. 12-18, 124-130 том 1).

09 січня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Колєснік І.А. звернувся до Богодухівського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) із заявою, в якій просив повідомити про хід виконавчого провадження та виконання ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року (а.с. 131-132 том 1).

Постановою державного виконавця від 11 січня 2023 року відновлено виконавче провадження № 67175387 (а.с. 137 том 1).

16 січня 2023 року в.о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено до ГУ ДКС України в Харківській області заяву про виконання виконавчого документу виконавчого листа № 613/361/21 від 11 травня 2021 року, про що повідомлено представника ОСОБА_1 (а.с. 141-144, 145 том 1).

Як вбачається з листа ГУ ДКС України у Харківської області № 04-20/337 від 20 січня 2023 року, виконавчий лист повернуто у зв`язку з тим, що боржник, зазначений у виконавчому листі Богодухівського районного суду Харківської області по справі 613/361/21 від 11 травня 2021 року, не знаходиться на казначейському обслуговуванні в Головному управлінні та його територіальних управліннях, тобто не має відкритих рахунків. Відповідно до статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (а.с.146 том 1).

17 лютого 2023 року державний виконавець звернувся до суду із заявою про заміну боржника (а.с. 147-149 том 1).

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 29 березня 2023 року у задоволенні заяви головного державного виконавця Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/361/21 відмовлено, оскільки боржник перебуває на стадії припинення саме шляхом ліквідації, що виключає наявність правонаступників (а.с.150-155 том 1).

27 березня 2023 року в.о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно направлено до ГУ ДКС України в Харківській області заяву про виконання виконавчого документу виконавчого листа № 613/361/21 від 11 травня 2021 року (а.с.156-158 том 1).

З відповіді Державної казначейської служби України на запит адвоката Колєсніка І.А. вбачається, що в Казначействі за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» обліковується з 13 червня 2023 року виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області, виданий 01 червня 2021 року у справі №613/361/21 про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування громадян Богодухівської РДА коштів на користь ОСОБА_1 . Заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами, погашається у другу чергу (перша черга це рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, аліментів, відшкодування шкоди та ін.). Відповідно до норм чинного законодавства Казначейство не наділено повноваженнями щодо зміни черговості виконання судових рішень чи збільшення обсягу бюджетних призначень (а.с. 59-60 том 2).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Нормами статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, у зазначеній справі суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини право заявника на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).

В одній з перших справ проти України, в якій Європейський суд з прав людини розглядав питання наявності ефективних засобів юридичного захисту щодо скарг на тривале невиконання судових рішень, суд нагадав свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист на виконання рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 07 квітня 2021 року про стягнення з Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Богодухівської РДА на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати перебував на виконанні Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції тривалий час, а саме з 20 жовтня 2021 року по 27 березня 2023 року. При цьому, вказаний виконавчий лист було неправомірно повернуто стягувачу постановою державного виконавця від 24 січня 2022 року, що встановлено ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01 червня 2022 року. Зазначеною ухвалою також зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження № 67175387 та вчинити виконавчі дії з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Однак виконавче провадження відновлено лише 11 січня 2023 року, тобто зі спливом понад шести місяців, а виконавчий лист остаточно направлено на виконання до ГУ ДКС України в Харківській області лише 27 березня 2023 року. При цьому, рішення суду так і не було виконано на час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом у червні 2023 року.

У зв`язку з цим позивачка змушена була звертатись до суду за оскарженням постанови державного виконавця та із заявою до органу виконавчої служби щодо відновлення провадження, що не входить до її звичайного способу життя.

Невиконання рішення суду в примусовому порядку та неотримання заборгованості із заробітної плати протягом тривалого часу призвело до порушення прав позивачки, що проявилося у душевних стражданнях, переживаннях, почуттях безвихідності, розчарування, а також до необхідності змін у способі життя та додаткових зусиль для його організації.

Встановивши, що позивачка довела належними та достатніми доказами факт заподіяння їй моральної шкоди, причинний зв`язок між неправомірними діями виконавця та настанням тих негативних наслідків, про які вона вказує, враховуючи, що ухвалою суду від 01 червня 2022 року визнано неправомірною постанову державного виконавця щодо повернення виконавчого листа, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Аналогічних висновків у спорах щодо відшкодування моральної шкоди дійшов Верховний Суд у постановах від 04 лютого 2020 року у справі № 753/12721/17-ц, від 29 квітня 2021 року у справі № 405/500/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 757/29997/15-ц, від 01 лютого 2023 року у справі № 759/14039/19, від 19 вересня 2024 року у справі № 461/1180/20-ц.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності і справедливості, співмірності між неправомірними діями державного виконавця та заподіяною позивачці моральною шкодою, врахував тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, час і зусилля, необхідні для відновлення її прав, глибину душевних страждань, а також тривалість немайнових втрат, і те, що наведеним вище судовим рішенням про визнання постанови державного виконавця протиправною порушене право позивачки фактично було відновлено.

Враховуючи зазначене, безпідставними є доводи відповідача про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а розмір відшкодування не відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що державним виконавцем вживались заходи для забезпечення належного виконання рішення суду, зокрема, він двічі направляв до органів Казначейства заяви про виконання виконавчого документу відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що виконавче провадження перебувало на виконанні державного виконавця з 20 жовтня 2021 року, а виконавчий лист остаточно направлено на виконання до ГУ ДКС України в Харківській області лише 27 березня 2023 року, та у січні 2022 року виконавцем було повернуто виконавчий лист стягувачці замість передачі його до органів Казначейства.

Посилання відповідача на пандемію коронавірусу і запровадження карантину, а також на запровадження з 24 лютого 2022 року воєнного стану колегія суддів вважає безпідставними, адже ці обставини не спростовують факту завдання позивачці моральної шкоди та не звільняють державу від обов`язку з її відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то вони є передчасними, оскільки оскаржуваним рішенням суду розподіл судових витрат на правничу допомогу не здійснювався.

Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, суд першої інстанції, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тож у цій частині підстав для перегляду і скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. начальника Богодухівського відділу державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Казанцева Д.О. залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова