Справа № 452/1542/25
Провадження №2-н/452/162/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2025 р. м.Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши заяву розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Буй Богдана Володимировича про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В :

02 травня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Буй Б.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до досягнення дитиною повноліття, оскільки дитина знаходиться на її утриманні. Спору з приводу батьківства дитини між нею та ОСОБА_2 немає.

Вирішуючи питання про можливість видачі судового наказу, суддя приходить до наступного.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Разом з тим, в порядку наказного провадження задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Згідно ст.162 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.п.2,4,5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Частиною 3 статті 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.5 ст.183 СК України зазначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення

аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

У поданій заяві видачу судового наказу представник заявника ОСОБА_1 адвокат Буй Б.В. як на підставу стягнення аліментів на користь заявника посилається на те, що неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із заявником ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надано заяву ОСОБА_1 на возз`єднання сім`ї від 16 липня 2024 року, в якій остання просить уповноважену особу Італійської Республіки надати дозвіл на проживання разом із сином ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Буй Б.В. до заяви про видачу судового наказу не долучено жодної інформації про дійсне місце проживання (перебування) як самої заявниці ОСОБА_1 , так і того, що її неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з нею станом на час звернення із такою заявою до суду, в тому числі на надано інформації про позитивне вирішення звернення ОСОБА_1 та надання дозволу на проживання неповнолітньої дитини разом з матір`ю заявником ОСОБА_1 за відповідною адресою в Республіці Італія.

Враховуючи викладене, на переконання суду, будь-яких доказів на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу не долучено.

Крім того, суд зауважує, що статтею 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22 лютого 2012 року визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.

Для перекладу надаються оригінали документів або їх нотаріально засвідчені копії. Документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, що подаються для засвідчення вірності перекладу або засвідчення справжності підпису перекладача, повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, пронумеровані і скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ.

Переклад робиться з усього тексту документа, в тому числі з печатки і штампу. Найчастіше переклад виконується на окремому аркуші чи аркушах. Він прикріплюється до оригіналу документа, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса та його печаткою.

Стороною заявника до заяви про видачу судового наказу долучено копії документів, у тому числі заяву ОСОБА_1 на возз`єднання сім`ї від 16 липня 2024 року, складені іноземною мовою, проте подані копії документів не оформлені належним чином.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Відповідно до п.1, п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України та (або) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, у видачі судового наказу необхідно відмовити, оскільки безспірних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження проживання неповнолітньої дитини разом із заявником ОСОБА_1 суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись стст.27,162,163,165 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Буй Богдана Володимировича, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,2-1,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ