г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/415/19
Номер провадження 2/213/266/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренко В.В., при секретарі судового засідання Гусаровій О.С., за участю позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської селищної ради, державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізька районна державна адмністрація Дніпропетровської області про визнання незаконними і скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

До Широківського районного суду Дніпропетровської області 29.03.2019р. надійшов вказаний позов, який в подальшому було передано до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу, та відповідно до якого позивач є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт було складено 20.03.2018р. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, а саме земельні ділянки з кадастровим номером :06:001:0082 та :06:001:0083, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Широківської селищної ради Дніпропетровської області. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Перекопської І.С. для оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_3 . Позивачу в оформленні спадщини відмовили, оскільки право власності на вказані земельні ділянки були зареєстровані 22.05.2018р. тобто після смерті ОСОБА_3 . Просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав від 22.05.2018р. щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 9,2837га, кадастровий номер :06:001:0083, державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №151587 від 20.06.2007р. за ОСОБА_3 ; та 05.06.2018р. щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 1,7837га, кадастровий номер :06:001:0082, державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №151586 від 20.06.2007р. за ОСОБА_3 . Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на зазначені земельні ділянки.

Відзив на позов не подавався.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені у позові, просила визнати право власності.

Представник відповідача - Широківської селищної ради, надала заяву про розгляд справи за її відсутності,

Відповідач державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни, до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізька районна державна адмністрація Дніпропетровської області, до суду не з`явилась, подавали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

19.08.2024р. справу прийнято до розгляду.

17.12.2024р. закрито підготовче судове засіданні, справу призначено до судового розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Розпорядженням Голови районної державної адміністрації Широківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 21.02.2006р. №104-р-06, виділено громадянам, згідно додатку ОСОБА_3 , земельні ділянки в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) по колишньому КСП «Дружба» на території Шестірнянської сільської ради та видати державні акти на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.192-193,207-208 т1), номери сертифікатів ДП №0323027, номер ділянки 183, площа: 1,7837га та 9,2837 га (а.с.193-195,208-210 т1), також було складено 28.11.2006р. Акт прийому-передачі земельних ділянок ОСОБА_3 в розмірі 9,2837га та 1,7837 га (а.с.201, 216 т1).

20.06.2007р. було видано Державний акт на право власності на земельні ділянки площею 1,7837га та 9,2837га, Серія ЯЕ №151586 та ЯЕ151587 на ОСОБА_3 (а.с. 124,125 т1, а.с.58,59,95-101 т2).

12.03.2018р. ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с.12,129 т1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.13,99 т1).

Земельна ділянка для сільськогосподарських потреб загальною площею 9,2837 гектарів, в тому числі рілля 9,2837 гектар з кадастровим номером :06:0001:0083, яка розташована на території Шестірнянської сільської ради Криворізького (раніше Широківського) району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №151587, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41398206 від 01.06.2018р. державний реєстратор Копійка І.А. 22.05.2018р. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 (а.с.163-163т1).

Земельна ділянка для сільськогосподарських потреб загальною площею 1,7837 гектарів, в тому числі рілля 1,7837 гектар з кадастровим номером :06:0001:0082, яка розташована на території Шестірнянської сільської ради Криворізького (раніше Широківського) району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №151586, на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41497443 від 07.06.2018р. державний реєстратор Копійка І.А. 05.06.2018р. зареєстровано право власності за ОСОБА_3 (а.с.163-163т1).

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України,Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частиною 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.2, 5 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За положеннями статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Правовий статус і компетенція державного реєстратора передбачені в ст. 10 Закону № 1952-IV. За приписами п. 1, 2 ч. 3 цієї статті державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно; - наявність факту виконання умов правочину, з яким закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку, зокрема: формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права речові та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 24 зазначеного Закону в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Верховним Судом у постанові від 28 червня 2023 року у справі №539/5295/21 (провадження № 61-6235св23), зазначено, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Суть державної реєстрації прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме манно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Матеріали справи не містять, та сторони не вказували, яким чином реєстрація права власності в 2018 році за ОСОБА_3 спірних земельних ділянок порушує права чи інтереси власника цих земельних ділянок, тобто її, її спадкоємців чи інших осіб. Реєстрація здійснена була на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №151587 та серія ЯЕ №151587 які були видані ОСОБА_3 у 2007 році, та згідно яких вона вже тривалий час володіла спірними земельними ділянками до моменту реєстрації, та жодних спорів щодо її прав на спірні земельні ділянки не виникало.

Таким чином не підлягає задоволенню вимога про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію спірних земельних ділянок.

Враховуючи вказане, після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для сільськогосподарських потреб загальною площею 9,2837 гектарів, в тому числі рілля 9,2837 гектар з кадастровим номером :06:0001:0083; та земельна ділянка для сільськогосподарських потреб загальною площею 1,7837 гектарів, в тому числі рілля 1,7837 гектар з кадастровим номером :06:0001:0082, які розташовані на території Шестірнянської сільської ради Криворізького (раніше Широківського) району Дніпропетровської області (а.с.95-187, 188-219 т1).

22.10.2018р. позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме вказані вище земельні ділянки, вказано що право власності ОСОБА_3 зареєстроване 05.06.2018р., за заявою на реєстрацію від ОСОБА_2 , яка подана при наявності заповіту який скасований новим заповітом. Також вказано, що 18.10.2018р. ОСОБА_2 подано заяву нотаріусу що вона не заперечує проти прав позивача. Вказано, що позивач не має оригіналів документів що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку (а.с.14- 17,173-178 т.1). 09.10.2018р. позивачу нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а саме на грошові вклади (а.с.135т1). 11.10.2018р. позивачу нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , а саме на 13/100 часток від секції з шести кімнат загальною площею 101,11 кв.м. житловою площею 69,66 кв.м. розташоване на 4 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме кімнати 127 (а.с.169 т1).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Враховуючи вказане, доведеність входження спірних земельних ділянок до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , наявність заповіту на ім`я позивача, вчасне звернення позивача з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, суд вважає можливим задовольнити позовну вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 спірних земельних ділянок.

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,12, 13, 19, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Широківської селищної ради, державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізька районна державна адмністрація Дніпропетровської області про визнання незаконними і скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання прав та обов`язків в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 1,7837га, яка розташована на території Шестірнянської сільської ради Криворізького (раніше Широківського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер :06:001:0082, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 9,2837га, яка розташована на території Шестірнянської сільської ради Криворізького (раніше Широківського) району Дніпропетровської області, кадастровий номер :06:001:0083, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Широківська селищна рада, адреса: Дніпропетровська область Криворізький район смт Широке, вул. Соборна, 107, .

Відповідач: Державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень Криворізької районної державної адміністрації, 50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 152, .

Третя особа: Криворізька районна державна адмністрація Дніпропетровської області, 50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 152, .

Суддя: В.В.Мазуренко