Провадження №6/447/16/25
Справа №447/1617/24
У Х В А Л А

щодо розстрочення виконання судового рішення

29.05.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв Львівської області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №447/1617/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

заявник (відповідач) ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

19.05.2025 засобами системи «Електронний Суд» заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просить надати відстрочку (розстрочку) на виконання рішення суду щодо сплати пені у розмірі 121 159,19 грн. та додаткових витрат у розмірі 15 172,02 грн. строком до 14.01.2026.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №447/1617/24, повний текст якого складено 21.01.2025, позов задоволено частково, збільшено розмір стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2-790/09 відкликано від виконання та долучено до матеріалів справи №2-790/09. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 121 159,19 грн., а також додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 172,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у справі у розмірі 2 422,40 грн. у дохід держави.У задоволенні решти вимог відмовлено. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду від 08.05.2025 рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 залишено без змін. Повний текст постанови складено 13.05.2025. Зазначає, що обставинами, які істотно ускладнюють виконання рішення є воєнний стан на території України, який визнаний Торгово-Промисловою палатою як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); суттєве погіршення його здоров`я, а саме у лютому 2025 року було діагностовано гострий пієлонефрит, виявлено велику кісту правої нирки та скеровано на стаціонарне лікування у відділення нефрології та діалізу КНП «Львівське ТМО 2 ВП «5-та лікарня» м. Львова з 21.02.2025 по 27.02.2025, встановлений діагноз «Правобічний гідронефроз ІІ-ІІІ ступеня. Сповільнення видільної функції правої нирки. Масивний кістовидний утвір воріт правої - різко дилятована миска імовірно зі стенозом на рівні пієло-уретрального переходу. Кіста лівої нирки ОСОБА_4 ». 26.03.2025 було проведено оперативне втручання з хірургічного видалення кисти правої нирки у відділенні урології КНП «Львівське ТМО 2 ВП«5-та лікарня» м. Львова, де перебував на стаціонарному лікуванні з 25.03.2025 по 02.04.2025, а після цього на амбулаторному лікуванні до 11.04.2025. Наявні захворювання та оперативне втручання передбачають тривалу реабілітацію, матеріальні затрати на медикаментозне лікування, на регулярні обстеження й аналізи, обмеження у фізичних навантаженнях та дієту, оскільки відновити функції та стан нирки неможливо та без подальшого лікування може розвинутися ниркова недостатність та втрата нирки. Це позначається на доходах, оскільки перебуваючи на лікуванні, яке потребує матеріальних затрат, не працював. Вказує, що основним джерелом доходу є дохід від підприємницької діяльності, а саме виробництва та продажу столярних виробів. Згідно з Податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2025 року дохід (надходження від продажу) становить 35 715,00 грн. Зазначив, що повинен сплачувати єдиний соціальний внесок, що у 2025 році складає 1760 грн. на місяць, оскільки є ФОП на спрощеній системі оподаткування, тому за 1 квартал 2025 року сплатив 5280,00 грн. єдиного соціального внеску. За 1 квартал 2025р року сума єдиного податку до сплати становить 1 785,75 грн., сума військового збору до сплати становить 357,15 грн. Також ним сплачено аліменти у розмірі 1 598,00 грн. щомісячно, у загальній сумі за 1 квартал 2025 року 4 794,00 грн. Наголошує на тому, що дохід, після сплати податків та аліментів, без врахування витрат діяльності (оренди приміщення, придбання дошки, придбання лакофарбових та розхідних матеріалів, банківських витрат та ін.) становить 23 498,10 грн. Вважає, що даної суми доходів недостатньо, щоб сплатити нараховану пеню у сумі 121 159,19 грн., додаткові витрати у сумі 15 372,02 грн., своєчасно сплачувати новий розмір аліментів на ОСОБА_3 у сумі 3 000,00 грн. Також, враховуючи погіршення здоров`я, потребує матеріальних затрат на лікування, аналізи та регулярні обстеження, коштів на забезпечення базових потреб людини. Крім того, дохід від підприємницької діяльності є мінливим, суттєво залежить від можливості виконувати роботу, цін на сировину та розхідні матеріали, а через військову агресію та застосування графіків відключень електроенергії є нестабільним. Крім того заявник зазначив про перебування у нього на утриманні двох інших неповнолітніх дітей.

26.05.2025 засобами системи «Електронний Суд» стягувач ОСОБА_2 подала заперечення на заяву про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду, поданої ОСОБА_1 , у яких вказала, що заява є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Зазначає, що під час розгляду справи у суді встановлено, що несплата аліментів відповідачем протягом 15 років була особисто його виною, яка і є першопричиною спору, оскільки саме із його прямої вини утворилася заборгованість зі сплати аліментів. У ОСОБА_1 не було жодних перешкод для виконання його зобов`язань, він не надав об`єктивних доказів відсутності його вини. ОСОБА_1 злісно та навмисно ухилявся від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , відтак вина ОСОБА_1 є однією з підстав рішення суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідач повністю ігнорував свій обов`язок з утримання дитини та не цікавився нею. На даний час просить відтермінувати свою відповідальність за 15-річне ухилення від сплати аліментів ще на 1 рік від дати прийняття рішення судом. У той же час, подаючи апеляційну скаргу на рішення Миколаївського районного суду від 14.01.2025, він уже відтермінував сплату пені та додаткових витрат на 4 місяці. Важливо, що відповідач не доводить обставин, які йому перешкоджають сплатити пеню, і не вказує, як вони зміняться за 8 місяців до 14.01.2026. Зазначає, що з огляду н долучені боржником докази до його заяви, захворювання ОСОБА_1 було успішно вилікуване. Він одужав та був присутнім на судовому засіданні 08.05.2025 у Львівському апеляційному суді. Висновки лікувального закладу не містять даних щодо наявності тяжкого захворювання у ОСОБА_1 , яке має хронічний характер та призвело до обмеження його здатності до трудової діяльності та інших категорій життєдіяльності. Також відсутня інформація, яка б свідчила про довготривалу втрату працездатності. Немає відомостей про необхідність обмеження у фізичних навантаженнях та необхідну реабілітацію чи потребу у медикаментозному лікуванні. Єдиний препарат був призначений тільки на 1 місяць ще у лютому. Відсутність будь-яких доказів понесених витрат на медикаментозне лікування чи реабілітацію також не свідчать про наявність тяжкого довготривалого захворювання ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зазначає, що є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід від підприємницької діяльності, долучаив декларацію за 1 квартал 2025 року. У цей період мала місце тимчасова непрацездатність відповідача, тому обсяг доходу за 1 квартал не є показовим та не може свідчити про реальний звичайний заробіток відповідача. Дані тільки однієї податкової декларації ніяким чином не свідчать про скрутний матеріальний стан відповідача, який би не дав можливості виконати рішення суду. ОСОБА_1 веде підприємницьку діяльність більше 16 років, не шукає додаткових джерел доходу, не встановлює трудових відносин, отже, можна зробити висновок, що у нього достатній дохід, який його повністю влаштовує. Обставини щодо скрутного матеріального стану, на які посилається ОСОБА_1 , не є тими виключними обставинами, які б надавали підстави для відстрочення/розстрочення виконання рішення суду, адже їх наявність (відсутність) прямо залежить від його власної діяльності як суб`єкта господарювання. Крім цього, ОСОБА_1 у заяві згадує про утримання двох неповнолітніх дітей, але не надає жодних доказів цього та не зазначає, яким чином це перешкоджає виконанню рішення суду та виплаті коштів, які належать його доньці ОСОБА_3 . Заявник зобов`язаний утримувати всіх дітей, покриваючи як базові витрати на їх життя, так і додаткові, зокрема на їх лікування. Аліментних платежів через маленьку суму не вистачає на утримання, лікування та навчання дитини. Наголосила на тому, що права дитини ОСОБА_3 були порушені зі сторони батька ОСОБА_1 без жодної об`єктивної причини на те з моменту її народження. Він не покривав ніяких витрат на її утримання та виховання. Через значні інфляційні процеси протягом 15 років купівельна спроможність коштів, отриманих як оплачена заборгованість по аліментах у 2024 році, знизилася в декілька разів. Присуджена згідно рішення Миколаївського районного суду від 14.01.25 пеня як санкція за невиконання зобов`язання боржником, частково могла би компенсувати втрати через інфляцію. Проте, ОСОБА_1 прагне відтермінувати свої зобов`язання. Відстрочення призведе до значного скорочення купівельної спроможності визначеної суми коштів, які необхідні для лікування доньки ОСОБА_3 . З медичних висновків, долучених до позовної заяви видно, що дитина проходить лікування акне та потребує регулярних реабілітаційних заходів через захворювання хребта. Зазначає, що згідно із ст. 435 ЦПК України, відстрочення виконання рішення є правом суду, а не обов`язком. Крім цього, мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача (позивача).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним заяву, висловлювався з приводу задоволення такої, покликаючись на всі перераховані ним обставини у поданій до суду заяві.

У судовому засіданні ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись при цьому на заперечення, що були нею подані до суду засобами системи «Електронний суд».

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали поданої заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, заперечення на подану заяву з доданими до такої доказами, суд прийшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково, збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий Миколаївським районним судом Львівської області у справі №2-790/09 відкликано від виконання та долучено до матеріалів справи №2-790/09. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 121 159,19 грн., а також додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15 172,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у справі у розмірі 2 422,40 грн. у дохід держави. У задоволенні решти вимог відмовлено.

27.01.2025 судом ухвалено додаткове рішення, яким заяви представника позивача адвоката Найди І.А. та представника відповідача адвоката Васечко Ю.А. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 640,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 780,00 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.02.2025 витребувано цивільну справу №447/1617/24 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження.

08.05.2025 постановою Львівського апеляційного суду від 08.05.2025 рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Таким чином, рішення Миколаївського районного суду Львівської області набрало законної сили 08.05.2025.

Проте, станом 29.05.2025 справа №447/1617/24 з Львівського апеляційного суду не поверталася, виконавчий лист з примусового виконання рішення у справі не видавався.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Абзацом 1 частини 3 статті 435 ЦПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Заявник, як на підстави для розстрочення виконання рішення суду покликається на те, що через майновий стан він не має змоги виконати це рішення, а саме сплатити стягувану з нього суму відразу, оскільки має проблеми зі здоров`ям, має на утриманні інших двох неповнолітніх дітей, а також на воєнний стан. На підтвердження такого долучив копії витягів №2070 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.02.2025 та №3309, витяги з електронного реєстру листків непрацездатності №2740 5281 4577 3724 та № НОМЕР_1 , сформованих 12.05.2025, копію результатів комп`ютерної томографії від 12.03.2025, податкову декларацію платника єдиного податку фізичної-особи підприємця за перший квартал 2025 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 11.04.2025 та платіжну інструкцію «НоваПей» від 18.04.2025 про сплату ЄСВ за І квартал 2025 року, копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 , виданих 21.05.2022 повторно Галицьким ВДРАЦС у місті Львові ЗМУ МЮ, у яких ОСОБА_1 записаний батьком дітей.

ОСОБА_2 до заперечень долучила копії консультацій та призначень лікарів, квитанції про понесені витрати на лікування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію актів про надані медичні послуги.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» №8 від 25.09.2015 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин.

Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.

Водночас розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник покликається на те, що можливості сплатити присуджені виплати рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №447/1617/24 у повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати його матеріальне становище, те, що він є ФОП, проте, станом на зараз його доходи мають мінливий характер, врахувати введення воєнного стану в Україні, стан його здоров`я, а також ту обставину, що заявник має на утриманні інших двох неповнолітніх дітей.

Проаналізувавши всі обставини заяви, враховуючи подані заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає, що вказані ОСОБА_1 обставини не доводять об`єктивну неможливість чи утруднення виконання судового рішення так само, як і можливість ОСОБА_1 сплачувати щомісячно платежі на виконання судового рішення протягом одного року.

Суд погоджується з доводами викладеними у запереченнях про те, що існування обставин, наведених ОСОБА_1 у заяві, не створює випадок винятковості, який відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, заявником не обґрунтовано винятковості випадку, у зв`язку з яким слід би було розстрочити виконання вказаного рішення суду, не зазначено достатніх обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення, а відтак, й про необхідність розстрочення такого.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 435 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №447/1617/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки

(пені) за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 29.05.2025.

Суддя Головатий А. П.