КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.12.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, 31.03.2025 ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 14.04.2025 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.

15.04.2025 матеріали справи витребувано з Броварського міськрайонного суду Київської області.

28.04.2025 матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.04.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту п`ятиденний строк, з дня отримання ухвали, для усунення виявлених недоліків. Разом з цим роз`яснено, що наслідком не усунення виявлених судом недоліків є відмова у відкритті апеляційного провадження.

Так, підставами для залишення апеляційної скарги без руху слугувало те, що апеляційна скарга не містила відомостей про дату отримання оскаржуваного рішення, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а також доказів, які б підтверджували факт отримання оскаржуваного рішення апелянтом, що унеможливлювало вирішення апеляційним судом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, відтак підлягало усуненню скаржником. Також, скаржниці слід було подати докази на підтвердження доводів клопотання про відстрочення сплати судового збору або усунути недоліки, шляхом сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

09.05.2025 до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги та квитанцію про сплату судового збору.

Як убачається із поданої заяви, скаржницею сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у повному обсязі. Однак, останньою залишено поза увагою вимоги апеляційного суду щодо зазначення відомостей про дату отримання оскаржуваного рішення, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а також не надано доказів, які б підтверджували факт отримання оскаржуваного рішення апелянтом.

Доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка подана на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 30.04.2025, зводяться до розгляду справи судом першої інстанції за відсутності відповідачки та малолітніх дітей, водночас такі обставини були визнані судом неповажними, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягала залишенню без руху для надання можливості подати обґрунтоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин строку на апеляційне оскарження, що було залишено поза увагою апелянтом, а тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи оскаржуване рішення було ухвалено судом першої інстанції 05.12.2024 за відсутності учасників справи, з огляду на подання останніми заяв про розгляд справи у їх відсутність. Зокрема, 05.12.2024 ОСОБА_1 направила до суду першої інстанції заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, що вказує на безумовну обізнаність останньої про розгляд справи у суді та визнання позовних вимог.

При цьому, 07.04.2025 ОСОБА_1 , висловлюючи незгоду із ухваленим судом рішенням, подала до Броварського міськрайонного суду Київської області апеляційну скаргу, яка 14.04.2025 надійшла до Київського апеляційного суду

Однак, як і в апеляційній скарзі, так і в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт, ОСОБА_1 , не зазначила жодної поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження, а наведені останньою обставини у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зобов`язаний запобігати зловживанню учасниками процесу їхніми права та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 цього Кодексу).

Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить принцип неприпустимості зловживання правами.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства також проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 у визначений строк не було усунуто недоліки апеляційної скарги, шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням дати отримання оскаржуваного рішення з доказами на підтвердження факту його отримання, а також не наведено інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 185, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова