Справа № 134/455/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 травня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

позивачки ОСОБА_1

її представника адвоката Глушкової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права на спадщину за законом,

встановив:

25 березня 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:

- встановити факт постійного спільного проживання позивачки ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (загальна площа 76,5 кв. м, житлова площа 40,3 кв. м, склад будівель та споруд: житловий будинок «А», вхідний майданчик «а», літня кухня «Б», гараж «б», погріб «Б/П», вбиральня «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», криниця (14 м.) «К», огорожа «1-2»).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області померла мати сторін ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Головою двору була ОСОБА_3 , однак за життя вона не оформила право власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

На день смерті ОСОБА_3 за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . У 2015 році він отримав трудове каліцтво та потребував стороннього догляду, якого потребує і на даний час. Такий догляд здійснювала позивачка. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 586327 від 19.09.2017 року ОСОБА_2 встановлено першу «а» групу інвалідності безтерміново. Окрім того, позивачка також доглядала за матір`ю, в якої незадовго до смерті погіршився стан здоров`я. Таким чином, позивачка проживала без реєстрації у житловому будинку по АДРЕСА_1 разом з братом та матір`ю, тому у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останньої, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак підтвердити цей факт можливо лише в судовому порядку.

При зверненні позивачки до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті матері, їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок.

Відповідач не претендує на спадкове майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 , та не бажає оформити право власності на нього в порядку спадкування, зокрема, і через поганий стан здоров`я.

З огляду на викладене, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 27 березня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Глушкова О.І. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При цьому вказав, що позовні вимоги визнає та підтверджує, що його сестра ОСОБА_1 постійно спільно проживала з ним та їхньою матір`ю ОСОБА_3 до дня смерті останньої у житловому будинку по АДРЕСА_1 . На спадкове майно, яке залишилося після смерті матері, в тому числі на житловий будинок по АДРЕСА_1 , не претендує і не заперечує, щоб ОСОБА_1 оформила спадщину.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено жодними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка була матір`ю сторін. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входили: син ОСОБА_2 , онук ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася.

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 02 червня 2016 року; копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 12 січня 1970 року, де її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 22 вересня 1987 року, з якого вбачається, що позивачка в зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »; копіями довідок Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 05-02-13/171 та № 05-02-13/172 від 06 лютого 2025 року про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та склад її сім`ї на день її смерті; копією актового запису про шлюб № 84 від 02.11.1956 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; повідомленням Крижопільської державної нотаріальної контори від 10.04.2025 № 30/01-16 про те, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася.

Згідно довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 24.01.2025 № 95, згідно погосподарської книги № 10аГ за 1991 1995 р.р., особовий рахунок № НОМЕР_4 , житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи колгоспних дворів. Голова двору та єдиний член двору ОСОБА_3 , 1934 року народження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_11 25 січня 2025 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок «А» побудований у 1975 році, його загальна площа 76,5 кв. м, житлова площа 40,3 кв. м., до складу домогосподарства також входять: вхідний майданчик «а», літня кухня «Б», гараж «б», погріб «Б/П», вбиральня «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», криниця (14 м.) «К» (побудовані з 1975 року по 1988 рік), огорожа «1-2».

ФОП ОСОБА_12 надано висновок від 05 лютого 2025 року № 008/25 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76,5 кв. м, станом на 05 лютого 2025 року складає 2000 дол. США, що еквівалентно 83512,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Дослідженими судом доказами підтверджується факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно довідки, виданої виконкомом Городківської сільської ради від 02.06.2016 № 1575, ОСОБА_1 , 1969 року народження, проводила похорони ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, підтвердили, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно спільно проживали в належному ОСОБА_3 житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними також проживав відповідач ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 . В 2015 році ОСОБА_2 отримав виробничу травму та був прикутий до ліжка, тому ОСОБА_1 здійснювала догляд за ним. Їхня мати в зв`язку з похилим віком та поганим станом здоров`я також потребувала стороннього догляду, який забезпечувала її дочка позивачка ОСОБА_1 .

Як слідує з довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 586327 від 19.09.2017 року відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи «а» безтерміново внаслідок трудового каліцтва, потребує постійного стороннього догляду та допомоги.

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки ОСОБА_1 повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка від 16.04.2025 року № 63/01-16).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» та належало ОСОБА_3 , яка станом на 15 квітня 1991 року була головою двору та єдиним його членом, наявність технічного паспорту на даний будинок, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти оформлення спадкових прав на спірний житловий будинок за позивачкою, суд вважає за можливе визнати за позивачкою ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями.

Судові витрати у даній справі слід покласти на позивачку, оскільки відповідач, який є особою з інвалідністю I групи, відповідно до закону «Про судовий збір» належить до переліку осіб, які звільнені від його сплати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 з її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (загальна площа 76,5 кв. м, житлова площа 40,3 кв. м, склад будівель та споруд: житловий будинок «А», вхідний майданчик «а», літня кухня «Б», гараж «б», погріб «Б/П», вбиральня «В», сарай «Г», сарай «Д», сарай «Ж», криниця (14 м.) «К», огорожа «1-2»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне рішення складено 26 травня 2025 року.

Суддя