Справа № 372/3710/24
Провадження № 2-542/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Редька Н.Н.,

представника позивача (в режимі відеоконференції) адвоката Альховської І.Б.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Каращука В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № СL-265820 у розмірі 148 509,12 грн. Зокрема, сума заборгованості складається з:

строкової заборгованості за тілом кредиту 48 226,86 грн.,

простроченого тіла кредиту 40 849,34 грн.,

строкових відсотків 2 368,10 грн.,

прострочених відсотків 57 064,82 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені у зв`язку з поданням позову, а саме: суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 20 лютого 2020 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір № СL-265820. Відповідно до його умов, позичальник зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредитних коштів і сплату відсотків. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному розмірі.

08 листопада 2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю відбулася заміна кредитора: на підставі договору факторингу відбулася передача права вимоги від АТ «Кредобанк» до ТОВ «ФК «Марин-Фінанс». Боржника належним чином було повідомлено про заміну кредитора шляхом направлення досудової вимоги щодо виконання зобов`язань за договором та відповідного письмового повідомлення.

У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язків за кредитним договором та наявністю підтвердженої документами заборгованості, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

15 жовтня 2024 року Обухівським районним судом Київської області в провадженні судді Зінченка О.М., (провадження 2-1738/24) було винесено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» заборгованість за кредитним договором СL-265820 у розмірі 148509,12 грн., в тому числі строкове тіло 48226,86 грн., прострочене тіло 40849,34 грн., строкові відсотки 2368,10 грн., прострочені відсотки 57064,82 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,00 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачка ОСОБА_1 25.10.2024 року подала заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона двічі з`являлась до суду, а тому їй не зрозуміло, чому суд виніс заочне рішення, не надавши їй можливість дати пояснення по справі та скористатись послугами безоплатної вторинної правничої допомоги, відповідачка не змогла скористатися своїм правом надавати пояснення суду, а також скористатися іншими процесуальними правами, відповідачка стверджувала, що протягом 2020-2021 року на рахунок АТ «Кредобанк» перерахувала більше 100 тис. грн., та вважала, що у неї натепер відсутні боргові зобов`язання.

05.12.2024 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області провадження судді Рабчуна Р.О. (провадження № 2-п-34/24) було скасовано заочне рішення Обухівського районного суду Київської області по справі № 372/3710/24 від 15 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представниця позивача повністю визнала позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення про їх задоволення.

Відповідачка та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме:

не заперечують проти стягнення основної суми боргу (тіла кредиту);

визнають зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом, але в межах, що не перевищують 1% річних.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 20.02.2020 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Кредобанк» було укладено Кредитний договір № СL-265820, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 1104877,98 грн., строк кредитування 60 місяців до 19.02.2025.

08.11.2023 р. між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено Договір факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав забезпечувальними договорами, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» відступив (передав у власність) ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» прийняв належні АТ «Кредобанк» права вимоги до боржників вказаних у додатку № 1 до договору факторингу.

Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу від 08.11.2023 р., ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» набуло права грошової вимоги по Кредитному договору № СL-265820 від 20.02.2020 р. в сумі 148509,12 грн.

Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а АТ «Кредобанк» втратило такі права.

12.12.2024 року рішенням учасника ТОВ "ФК "Марин Фінанс" № 12/12/24-1 змінено найменування позивача з ТОВ "ФК "Марин Фінанс" на ТОВ "ФК "Аксіліум Фінанс".

Згідно розрахунку заборгованості за період з 02.11.2020 р. по 08.11.2023 р. за кредитним договором № СL-265820 від 20.02.2020 р. станом на 08.11.2023 р. загальна сума заборгованості 148509,12 грн., в тому числі строкове тіло кредиту 48226,86 грн., прострочене тіло кредиту 40849,34 грн., строкові відсотки 2368,10 грн., прострочені відсотки 57064,82 грн.

30.01.2024 р. ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» звернулася до ОСОБА_1 з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.

За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК Ураїни якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач скористався своїм правом вимагати дострокового повернення усієї суми позики, про що повідомив відповідача листом від 30.01.2024 року, однак відповідач заборгованість не сплатив.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості становить 148509,12 грн.

Позовні вимоги ТОВ "ФК "Аксіліум Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані належними доказами, а тому підлягають повному задоволенню так як відповідачем підтверджено факт укладання договору кредитування.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів позивача здійснювала адвокат Альховська І.Б., що підтверджується копією Договору про надання правничої допомоги №01/04/24 від 01.04.2024 р. та ордером на надання правничої (правової) допомоги.

Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копію Акту наданих послуг №1 від 31.05.2024 р. до Договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 р. №01/04/24 в якому міститься детальний опис виконаних робіт, кількість та сума послуг, згідно якого витрати на правову допомогу складають 6000 грн., які підлягають сплаті протягом 3 днів з моменту підписання вказаного акту. Акт підписано адвокатом Альховською І.Б. та представником ТОВ ФК «Марин-Фінанс» Мужик Н.Т.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Керуючись ст. 509, 526, 610, 611, 626, 634, 639, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 279, 258-259, 265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» (, Львівська область, м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, буд.4 каб.4) заборгованість за кредитним договором СL-265820 у розмірі 148509,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» (, Львівська область, м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, буд. 4 каб. 4) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,00 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн.).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» (, Львівська область, м. Львів, вул. Лазаренка Є. Академіка, буд. 4 каб. 4) витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч грн.).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.06.2025 року.

Суддя Р. О. Рабчун