Справа № 144/499/25
Провадження № 2/144/235/25
У Х В А Л А

"03" червня 2025 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

представника позивача прокурора Поліщук А.І.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі позивачів: Національної служби здоров`я України, Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача 2, КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

06.05.2025 року через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про залучення страхової компанії АТ «СК «ТАС» () до участі у справі як третьої особи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала вказане клопотання.

Представник позивача прокурор Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Поліщук А.І. заперечила проти задоволення заявленого клопотання щодо залучення АТ «Страхова компанія «ТАС» до участі у справі в якості третьої особи, оскільки страхові правовідносини не поширюються на відшкодування витрат держави, понесених на лікування потерпілого.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку сторін суд, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ч.ч. 1, 4, 5 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Аналіз вказаних приписів процесуального закону дає підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки особи, яка звертається з відповідною заявою.

Виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія ТАС», оскільки суб`єктом звернення не доведено підстав для залучення даної особи у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та яким чином ухвалене в майбутньому рішення суду безпосередньо впливає на права чи обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін у справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка скоїла злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з вимогами ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон №1961-IV).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 закону №1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього закону).

Згідно з положеннями ст. 6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд при розгляді справи № 358/469-16к від 17.07.2024 року.

За таких обставин суд відмовляє в залученні до участі у справі АТ «Страхова компанія «ТАС» як третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки рішення суду жодним чином не вплине на права та обов`язки страхової компанії.

Керуючись ст. 53, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення до участі у справі АТ «Страхова компанія «ТАС» (код ) як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя