ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/248/25 Справа № 177/319/24 Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №177/319/24 за позовом Фермерського господарства «Техагромет» до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Техагромет»,

на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року Фермерське господарство «Техагромет» (далі по тексту ФГ «Техагромет») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0005, загальною площею 5,7968 га ріллі та земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0006, загальною площею 2,8992 га ріллі, що розташовані на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Техагромет» укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок, що передані орендарю в задовільному стані. Згідно п. 8 договору оренди, він укладений на десять років з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендодавець повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір не продовжувати його.

Пункт 28 договору оренди передбачає право продовження терміну оренди до закінчення польових робіт, а також визначає, що у разі закінчення договору орендар має виключне право на подальше перезаключення договору на той же термін та на тих же умовах.

ФГ «Техагромет» належним чином виконувало зобов`язання, взяті на себе за договором оренди, зокрема, щодо сплати орендної плати, використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

10 січня 2023 року закінчився строк дії договору. Відповідач до закінчення вказаного строку не надав жодних заперечень щодо поновлення договору оренди землі, позивачем не було отримано письмового повідомлення від орендодавця щодо наміру не продовжувати договір, як це передбаченого п. 8 договору. Такі дії були розцінені ФГ «Техагромет» як мовчазну згоду на поновлення договору оренди, а тому господарство продовжило користування земельною ділянкою. На початку 2023 року ФГ «Техагромет» здійснило оранку та дискування земельних ділянок, здійснивши повну підготовку земельних ділянок до посівної. Однак, у травні 2023 відповідач самостійно здійснив посів сільськогосподарських культур на своїх земельних ділянках, аргументуючи закінченням строку дії договору оренди.

На пропозицію господарства щодо підписання додаткової угоди про укладення договору на новий строк, що надходила відповідачеві на початку 2023 року, орендодавець відповіді не надає. Орендар звертався до суду з позовом про поновлення договору оренди на новий строк, але рішенням Криворізького районного суду від 01 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні позову. На даний час договір оренди припинив свою дію на підставі зазначеного рішення суду.

Посилається, що відповідачем порушено п.8 договору оренди землі, щодо не направлення ним повідомлення орендареві про намір не продовжувати договір оренди, що було сприйнято господарством як згоду на його продовження та відповідно спричинило ФГ «Техагромет» реальні збитки у вигляді витрат на оранку, дискування та інше, на загальну суму 31360,41 гривень, в які включено витрати на весняно-польові роботи, сплата єдиного податку, мінімальне податкове зобов`язання та інші витрати.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на користь ФГ «Техагромет» збитки у розмірі 31 360,41 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 гривень.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року позовні вимоги ФК «Техагромет» залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ФК «Техагромет», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ФК «Техагромет» задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано невиконання відповідачем ОСОБА_1 пункту 8 Договору, у зв`язку з чим позивач продовжував користуватися земельною ділянкою та на початку 2023 року провів оранку та дискування ділянки, тим самим, здійснив повну підготовку до посівної. Лише у квітні-травні 2023 року відповідач повідомив, що має намір самостійно обробляти земельну ділянку, а тому сторони погодились, що орендар передає земельну ділянку, а орендодавець відшкодовує вартість здійснених польових робіт, однак відповідач не виконав ці умови та відмовився підписати Акт-приймання передачі земельної ділянки. Позивач наголошує, що відповідач взяв на себе зобов`язання не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір не продовжувати дію Договору, а тому має здійснити відшкодування збитків, завданих порушенням умов Договору. Зазначає, що у випадку виконання відповідачем цих умов, орендар не здійснив би оранку та дискування земельної ділянки та не поніс би збитки. Вважає, що у даному випадку мало місце незавершене сільськогосподарське виробництво (здійснено оранку та дискування) виробничого циклу 2023 року, а тому є помилковим висновок суду першої інстанції щодо проведення оранки в межах вимог п. 29 договору, який зобов`язував орендаря, після закінчення строку дії договору оренди землі, повернути її орендодавцю в стані не гіршому ніж на момент передачі, у зв`язку з чим, витрати ФГ «Техагромет» на проведення оранки не можуть ставитися в вину відповідачу, що узгоджується з п. 21 договору оренди землі.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подані до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ФГ «Техагромет» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2, та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення,ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 10 січня 2013 року між ОСОБА_1 як орендодавцем та ФГ «Техагромет» як орендарем, укладався договір оренди земельних ділянок загальною площею 8,6960 га, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0005 площею 5,7968 га та земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0006 площею 2,8992 га, строком на 10 років, що підтверджено змістом договору оренди та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 16-19)

Вказані обставини сторонами визнавалися, як і належне виконання ними умов договору в межах строку дії договору.

Відповідно п. 8 договору оренди, він укладений на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору «Орендар» має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі, «Орендодавець» повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «Орендаря» про намір не продовжувати його дію.

Пунктами 20-22 договору оренди землі визначено, що після припинення дії договору «Орендар» повертає «Орендодавцеві» земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду. Витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати у разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Пунктом 29 договору закріплено, що після закінчення дії цього договору, у разі відсутності домовлено про його подовження чи перезаключення, орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку орендодавцеві у стані не гіршому на момент передачі.

Відповідно п. 32 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 36 договору, за виконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до закону та цього договору.

Дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 32 Договору).

Відповідно п. 36 договору, за виконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до закону та цього договору.

У травні 2023 року спірні земельні ділянка була засіяна власником землі відповідачем ОСОБА_1 .

За розрахунками позивача, ним понесено витрати на весняно-польові роботи по земельній ділянці :01:030:0006 у загальному розмірі 10 455,54 гривень, які складаються з витрат на: оранку 4 782,73 грн, дискування - 1191,76 грн, єдиний податок - 764,45 грн, мінімальне податкове зобов`язання 3218,72 грн, інші витрати 5% - 497,88 грн; витрати на весняно-польові роботи по земельній ділянці :01:030:0005 у загальному розмірі 20 904,87 гривень, які складаються з витрат на: оранку 9 562,42 грн, дискування 2 382,85 грн, єдиний податок 1 528,47 грн, мінімальне податкове зобов`язання 6 435,66 грн, інші витрати 5% - 995,47 грн, на підтвердження чого, надано бухгалтерську довідку, податкові декларації, наказ ФГ «Техагромет» «Про затвердження розцінок по заробітній платі на 2023 рік» від 02.01.2023 № 1-а, договір оренди транспортних засобів від 01.04.2023 № 15 та акт прийому-передачі до нього, видаткову накладну від 20.03.2023 № 38 про сплату дизельного палива, товаро-транспортну накладну від 20.03.2023 № 38, платіжну інструкцію від 17.03.2023 №1125.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року (справа № 177/2308/23) відмовлено у задоволенні позову ФГ «Техагромет» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим. (а.с.91-94)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Договір оренди від 10.01.2013 року є таким, що припинився 10.01.2023 року, оскільки до спливу строку його дії між сторонами не було досягнуто домовленості щодо його продовження, зокрема через неповідомлення ФГ «Техагромет» орендодавця про своє бажання продовжувати договір на новий строк. Роботи з оранки земельної ділянки проведено в листопаді 2022 року, тобто до закінчення строку дії договору оренди землі та на виконання п. 29 договору, який зобов`язував орендаря, після закінчення строку дії договору оренди землі, повернути її орендодавцю в стані не гіршому ніж на момент передачі, а тому, витрати ФГ «Техагромет» на проведення оранки не можуть ставитися в вину ОСОБА_1 , що узгоджується з п. 21 договору оренди землі. Роботи з дискування, що проведено на земельних ділянках ОСОБА_1 у квітні 2023 року, фактично здійснювалися після припинення договору оренди землі (10.01.2023), та, враховуючи відсутність протиправної поведінки та вини ОСОБА_1 у тому, що ФГ «Техагромет» продовжило польові роботи на його земельній ділянці після закінчення строку дії договору оренди землі, без згоди на те орендодавця, за відсутності будь-яких інших зобов`язальних відносин щодо обробітку землі, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення вартості витрат на такі роботи. Що стосується збитків у виді сплати єдиного податку та мінімального податкового зобов`язання, суд зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на сплату вказаних платежів, адже суду надано виключно податкові декларації, що є формами звітності, але не надано жодних платіжних документів, що підтверджували б факт проведення оплати. Вимоги ж про включення до суми збитків інших витрат 5% на суму 995,47 грн, суд визнав необґрунтованими позивачем та за відсутності вини і протиправності дій ОСОБА_1 , вважав їх безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Земельний Кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді реальних збитків та неодержаних доходів.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відшкодування збитків є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 10.01.2013 року між ОСОБА_1 та ФГ «Техагромет» укладено договір оренди земельних ділянок з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0005 площею 5,7968 га та земельної ділянки з кадастровим номером 12:218:843:00:01:030:0006 площею 2,8992 га.

Відповідно п. 8 договору оренди, він укладений на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору «Орендар» має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі,«Орендодавець» повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «Орендаря» про намір не продовжувати його дію.

Пунктами 20-22 договору оренди землі визначено, що після припинення дії договору «Орендар» повертає «Орендодавцеві» земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому одержав її в оренду. Витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню. Орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні витрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати у разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Пунктом 29 договору закріплено, що після закінчення дії цього договору, у разі відсутності домовленості про його подовження чи перезаключення, орендар зобов`язаний повернути земельну ділянку орендодавцеві у стані не гіршому на момент передачі.

Відповідно п. 32 Договору, дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 36 договору, за виконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність до закону та цього договору.

Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяв на час існування спірних правовідносин дії договору оренди землі, договір оренди землі укладається у письмовій формі і, за бажанням однієї із сторін, може бути посвідчений нотаріально (ст. 14), зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст. 30); договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (ст. 31), у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (ст. 34).

Положеннями ст. 33 Закону закріплено переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, тобто після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

При цьому, слід звернути увагу на те, що особа, яка наділена певним правом, приймає рішення щодо реалізації цього право вільно, на власний розсуд, відповідно має можливість реалізувати певне право, фактично скористатися ним, або не реалізувати його, не скористатися наданим правом.

Так, згідно змісту ст. 33 Закону, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк,зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Тобто, детальний аналіз вказаних норм спеціального законодавства, що регулює відносини оренди землі передбачає, що орендар, який має намір реалізувати переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, має закріплений законодавством обов`язок повідомити про свій намір орендодавця, надіславши йому не пізніш як за один місяць (або більший строк) до закінчення строку дії договору оренди землі лист-повідомлення, додавши до нього проект договору оренди землі на новий строк, і фактично лише після прояву орендарем у визначений законодавством спосіб свого наміру скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, отримавши відповідний лист-повідомлення та проект договору оренди на новий строк, у орендодавця з`являється можливість ознайомитися зі змістом отриманих документів, запропонованих орендарем умов оренди на майбутнє, та прийняти рішення на укладення договору на запропонованих умовах, або ж відмовити в цьому.

Умовами договору оренди землі між сторонами від 10.01.2013 року передбачено переважне право орендаря на укладення договору на новий строк, шляхом закріплення положення «після закінчення строку дії договору «Орендар» має переважне право поновити його на новий строк». Процедура такого поновлення договором не передбачена, але вона чітко та детально врегульована положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі», вимагає активних дій щодо реалізації права на переважне право укладення договору оренди на новий строк саме від орендаря, який наділений таким правом.

Текст п. 8 договору оренди містить положення, на яких і ґрунтуються вимоги позивача, а саме «У цьому разі «орендодавець» повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово «Орендаря про намір не продовжувати його дію». Однак, слід звернути увагу, що така умова договору є взаємопов`язаною з другим реченням п. 8 договору, який передбачає переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк. Тобто праву орендаря поновити договір оренди на новий строк, відповідає обов`язок орендодавця надати відповідь на пропозицію орендаря. Відповідно, «У цьому разі «орендодавець» повинен….» означає, що у разі реалізації орендарем права на переважне укладення договору на новий строк, за процедурою визначеною законом, з надісланням орендодавцеві проекту договору, орендодавець, ознайомившись з вказаною пропозицію, має можливість реалізувати вимоги п. 8 договору, а саме прийняти рішення про згоду на укладення договору оренди на новий строк, або відмовити в цьому, повідомивши про це орендаря не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору. Тобто, з вказаного слідує, до орендар мав би надіслати проект договору орендодавцю в строк, що дозволяв орендодавцю ознайомитися з текстом проекту договору та повідомити про своє рішення не пізніше як за 60 днів до закінчення договору оренди.

Однак, як встановлено в рішенні Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року по справі №177/2308/23 за позовом ФГ «Техагромет» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, яке набрало законної сили 25 січня 2024 року, орендар не повідомив орендодавця про свій намір укладення договору оренди на новий строк, не надіслав йому відповідного повідомлення з додаванням тексту договору оренди на новий строк, орендодавець відповідач про справі, не мав можливості реалізувати свої права щодо розгляду відповідної пропозиції, узгодження з орендарем (за необхідності) істотних умов договору, та прийняття рішення про укладення чи не укладення договору оренди на новий строк.

Відповідно, орендодавець був позбавлений можливості виконувати вимоги п. 8 договору оренди від 10.01.2013 року, оскільки не отримавши до закінчення строку дії договору оренди (10.01.2023) пропозиції орендаря, він не міг знати про бажання орендаря продовжувати договір оренди, умови такого продовження, розглянути умови додаткової угоди у відповідності з нормами ст. 33 Закону та відповідно повідомити орендаря за 60 днів до закінчення договору про небажання продовжувати договір на новий строк. Договір оренди від 10.01.2013 року є таким, що припинився 10.01.2023 року, оскільки до спливу строку його дії між сторонами не було домовленості щодо його продовження, зокрема через неповідомлення ФГ «Техагромет» орендодавця про своє бажання продовжувати договір на новий строк. Суд дійшов до переконання, що саме позивач не виконав умови та не дотримався порядку, який забезпечив би йому право на переважне укладення договору оренди землі на новий строк, а тому у позові ФГ «Техагромет» про укладення договору на новий строк було відмовлено.

У вищевказаному рішенні суду, що набрало законної сили, надано оцінку й доводам ФГ «Техагромет» щодо сприйняття відсутності заперечень орендодавця щодо продовження дії договору на новий строк, як мовчазної згоди до цього, зокрема суд вказав, що для того щоб орендодавець міг висловити згоду чи заперечення щодо продовження договору на новий строк, він мав би отримати відповідну пропозицію, отримати додаткову угоду, складення тексту якої є обов`язком орендаря, і лише після цього може погодитися на пропозицію продовжити договір, в тому числі шляхом «мовчазної згоди».

Зазначені обставини не підлягають встановленню в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, у зв`язку з чим колегією суддів апеляційного суду не приймаються доводи апеляційної скарги позивача ФГ «Техагромет» щодо порушення умов договору саме відповідачем ОСОБА_1 .

За наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме позивач ФГ «Техагромет» не дотрималося визначеної законодавством процедури укладення договору на новий строк, що унеможливило реалізацію обов`язку орендодавця ОСОБА_1 повідомити про небажання укладення договору на новий строк, адже останній не отримував відповідної пропозиції від орендаря, відповідно, не мав можливості її розглянути та прийняти, у тому числі, шляхом «мовчазної згоди», або відмовити в укладенні договору на новий строк, а тому відсутні правові підстав стверджувати, що ОСОБА_1 не виконав умови договору від 10.01.2013 року, а саме, пункту 8, отже, у діях останнього відсутні вина та протиправність поведінки, що є обов`язковими умовами цивільно-правової відповідальності.

За відсутності обов`язкового елементу складу цивільного правопорушення, а саме відсутні вини та протиправної поведінки відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків.

При цьому, судом вірно враховано, що роботи з оранки земельних ділянок проведено в листопаді 2022 року, тобто до закінчення строку дії договору оренди землі. Зазначені роботи проведено на виконання умов діючого на той момент договору оренди землі, зокрема п. 29 договору, який зобов`язував орендаря, після закінчення строку дії договору оренди землі, повернути її орендодавцю в стані не гіршому ніж на момент передачі, а тому, витрати ФГ «Техагромет» на проведення оранки не можуть ставитися в вину ОСОБА_1 , що узгоджується з п. 21 договору оренди землі. Роботи з дискування, що проведено на земельних ділянка ОСОБА_1 у квітні 2023 року, фактично здійснювалися після припинення договору оренди землі (10.01.2023), тобто, самовільно, без погодження з власником землі. Витрати по заробітній платі, на оренду техніки та пальне, є витратами, що понесені ФГ «Техаргомет» з власної ініціативи, на власний розсуд, поза межами строку дії договору оренди земельної ділянки від 10.01.2013року, строк дії якого закінчився 10.01.2023 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку мало місце незавершене сільськогосподарське виробництво (здійснено оранку та дискування) виробничого циклу 2023 року, колегією суддів апеляційного суду не приймаються, оскільки, як встановлено вище, орендар ФГ «Техаргомет» не мав права на користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 10.01.2013 року, а помилкове трактування ним умов цього Договору не може бути правовою підставою для покладення на власника земельної ділянки відповідальності за вчиненні ним на власний розсуд дії по обробці поля під посів урожаю 2023 року.

Посилання ж позивача ФГ «Техаргомет» на положення постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року за №284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (з наступними змінами) є помилковим, оскільки цієї постановою врегульовано питання відшкодування збитків власникам землі або землекористувачам, тоді як право користування позивачем спірною земельною ділянкою припинено з 10.01.2023 року.

Отже, доводи позивача ФГ «Техаргомет» щодо завдання йому збитків невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов Договору оренди земельної ділянки від 10 січня 2013 року спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, належним чином дослідивши докази і вірно застосувавши норми права, правильно виходив з того, що позивач неправомірність дій відповідача не довів, а тому відсутні підстави для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Техагромет» залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста