справа №190/2535/24
провадження №2/176/426/25
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2025 р. Жовтодський міський суд Дніпропетровській області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

з участю секретаря Ніколенко М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Митошопа В.М.,

представника відповідача адвоката Черниш Т.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Вікторія» про розірвання договору оренди, припинення речового права (права оренди), стягнення орендної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Павловської І.А. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Вікторія» про розірвання договору оренди, припинення речового права (права оренди), стягнення орендної плати.

19 травня 2025 року, до початку судового засідання, позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Павловської І.А. від розгляду цивільної справи №190/2535/24 за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Вікторія» про розірвання договору оренди, припинення речового права (права оренди), стягнення орендної плати.

Заявлений відвід позивач обґрунтовує наявністю сумнівів в неупередженості та об`єктивності головуючої у справі судді.

Зокрема, позивач вказував на те, що 15 квітня 2025 року суддя Павловська І.А. безпідставно та в порушення вимог ЦПК України задовольнила клопотання відповідача про надання додаткових доказів, після чого відклала судовий розгляд на 19 травня 2025 року.

Одночасно позивач зауважив, що 15 квітня 2025 року, згідно списку справ судді Павловської І.А., на розгляд справи №190/2535/24 суддею було відведено лише 30 хвилин.

Крім того, позивач зазначив, що дана справа двічі підряд відкладалася через те, що суддя Павловська І.А. перебувала у відгулі, а саме 11 лютого 2025 року та 18 березня 2025 року.

При цьому, на думку позивача, сторона відповідача постійно була обізнана про відкладення розгляду справи, оскільки не з`явилася в жодне судове засідання.

За вищевикладеними обставинами 17 квітня 2025 року позивачем подано до Вищої ради правосуддя скаргу на дії судді Павловської І.А.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Митошоп В.М., підтримали заяву про відвід судді Павловської І.А. із викладених в даній заяві підстав та просили заявлений відвід задовольнити.

Представник відповідача адвокат Черниш Т.І., заперечувала у задоволенні заяви про відвід судді Павлоської І.А., вважаючи дану заяву не обґрунтованою.

Вислухавши думки учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 2 ст. 39 ЦПК України, з підстав зазначених у ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється» (зокрема, рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України»).

Право сторін на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Вивчивши доводи заяви про відвід, суд приходить до висновку про недостатність наведених в заяві про відвід підстав, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді при вирішенні даної цивільної справи.

У той же час, з метою уникнення в подальшому закидів у неупередженому та не об`єктивному розгляді даної справи, а також забезпечення здійснення правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Павловської І.А. від розгляду цивільної справи №190/2535/24 за позовом ОСОБА_1 до Селянського Фермерського господарства «Вікторія» про розірвання договору оренди, припинення речового права (права оренди), стягнення орендної плати задовольнити.

Матеріали цивільної справи передати до канцелярії Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області для передання іншому судді, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА