Справа № 930/2637/24
Провадження №2/930/96/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Войницької Т.Є.,

за участі секретаря судового засідання Поліщук Р.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на нерухоме власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права на нерухоме власності та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,25 га., кадастровий номер 052308800:03:001:0308, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розміщена по АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що на початку жовтня місяця 2021 року позивач домовилась із відповідачами - рідними братом та сестрою - про те, що вони їй продадуть належний їм на праві сумісної часткової власності - житловий будинок з господарськими будівлями, а також земельною ділянкою біля даного житлового будинку, які розміщені по АДРЕСА_1 , де вона на даний час проживає та зареєстрована.

Позивач зобов`язувалась сплатити їм обом за куплену нею нерухомість 67 000 (шістдесят сім тисяч) гривень, що вона і зробила.

Відтак, відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 жовтня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, ОСОБА_1 отримала у власність вказане вище нерухоме майно. За нею було зареєстровано в цей же день у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на житловий будинок, про що свідчать відповідні витяги з реєстру.

Так, як біля придбаного позивачкою житлового будинку рахується земельна ділянка загальним розміром 0.25 га. для обслуговування даного житлового будинку, вона намагалась розпочати процедуру приватизації цієї земельної ділянки вже на своє ім`я.

Однак виявилось, що право власності на вказану вище земельну ділянку було зареєстровано за відповідачами також в сумісній частковій власності вже після укладеного між ними Договору купівлі-продажу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме 17.02.2022 року.

Позивач повторно звернулась до відповідачів з метою посприяти вирішити зазначену проблему, однак, вони відмовили, зіславшись на те, що вони отримали кошти за проданий будинок разом із земельною ділянкою, а також на стан здоров`я,відсутність бажання, коштів та вільного часу.

ОСОБА_1 вважає, що набула на законних підставах право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на житловий будинок, який розміщений на земельній ділянці, що юридично перебуває у власності відповідачів, відтак, при переході права власності до неї на будинок до неї фактично перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій цей будинок розташований.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, вона змушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.02.2025 замінено відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача, а саме її правонаступника ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. не заперечували щодо задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ч.ч. 1,2ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном.

Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно паспорта серії № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в м.Слов`янськ Донецької області.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.10.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали ОСОБА_1 житловий будинок під АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 (1/4 та 3/8 часток) та ОСОБА_4 (3/8 часток). Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0308. Інформація про зареєстроване право власності на земельну ділянку в Державному Земельному кадастрі відсутня.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2021 житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності ( розмір частки ) зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2021 житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності ( розмір частки ) зареєстрований за ОСОБА_1 .

Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 виготовлений на ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення 26 сесії 8 скликання Немирівської міської ради Вінницької області №989 від 27.01.2022 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надання земельних ділянок у спільну часткову власність громадянам» затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та надано у спільну часткову власність земельні ділянки ОСОБА_4 (3/8 частки) та ОСОБА_3 (5/8 частки) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер :03:001:0308 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2022 земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :03:001:0308 на праві спільної часткової власності (розмір частки 3/8) зареєстровано за ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2022 земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :03:001:0308 на праві спільної часткової власності (розмір частки 5/8) зареєстровано за ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2023 спадкоємцем ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Як зазначено в ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 377 ЦК України встановлює, що до особи,яка набула право власності на житловий будинок ( крім багатоквартирного ),будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача ).

Аналогічна норма визначена в ч.1 та ч.6 статті 120 ЗК України, яка передбачає що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Проте земельна ділянка, на якій розташований будинок, власником якого є позивач, належить відповідачам. Аналіз змісту ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при набутті права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Вищевказані норми визначають загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно цих норм, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм переходу власності на земельну ділянку при набутті права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться.

Таким чином,за загальним правилом, закріпленим у ст.120 ЗК України, особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 ( провадження №12-143 гс 18 ) зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташований на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються ст.377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи попереднього власника земельної ділянки.

Вищенаведене підтверджується також правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові по справі №6-253 цс 16 від 13.04.2016 року та в постанові №6-2225 цс16.

Отже, право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 , проте фактично земельна ділянка перебуває у власності відповідачів.

Враховуючи зазначене, суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 377, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 82, 263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальним розміром 0,25 га., кадастровий номер 052308800:03:001:0308, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розміщена по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. Є. Войницька