Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 278/368/25
Провадження № 2/935/191/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Процент» звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором№ 6583 від 03.02.2024 року по нарахованим відсоткам у розмірі 42 500 грн., а також судові витрати у тому числі на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 03.02.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Процент» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6583, який підписаний позичальником електронним підписом. За умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 гривень, строком на 365 днів (до 02.02.2025 року), шляхом переказу коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «АБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5%річних).

Зазначають, що кошти перераховано на банківську картку відповідача. Однак в порушення зобов`язань відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки, відповідно до графіку платежів у зв`язку з чим виникла заборгованість за відсотками у розмірі 42 500 грн..

Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 про порядок розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвала про відкриття провадження у справі, яку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулася до суду з відміткою працівника пошти у рекомендованому повідомленні № 06 102 403 170 71 «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення поштового відправлення. Відзиву та будь-яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідив надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 03 лютого 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений кредитний договір №6583, шляхом його підписання 03.02.2024 року о 19:16 год електронним одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 грн., строком на 365 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом з фіксованою ставкою 2,5% в день (912,5 % річних). Періодичність сплати відсотків кожні 20 днів (п. 1.1, 1.2. 1.3. Договору) .

Відповідно до змісту п 1.4, 1.6. Договору кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Датою укладання договору вважається дата перерахування коштів на банківський рахунок клієнта.

Відповідно до довідки «Fondy» слідує, що за допомогою вказаної платіжної системи 03.02.2024 року о 19 год. 17 хв. грошові кошти у сумі 5 000 грн. перераховано на платіжну карту № НОМЕР_2 , номер транзакції: НОМЕР_3 (а.с. 19).

Окрім того АТ «Акцент- банк» надано виписку з рахунку ОСОБА_1 за № НОМЕР_4 з якої вбачається про надходження 03.02.2024 р. на банківський рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 5 000 грн.

З наданого ТОВ «ФК «Процент» розрахунку розмір заборгованості за кредитним договором №6538 від 03.02.2024 р., станом на 08.01.2025 року за період з 03.02.2024 року до 08.01.2025 року становить 47 500 грн., з яких заборгованість за кредитом 5 000 грн., заборгованість за процентами 42 500 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 03.02.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6583 у формі електронного документу з використанням одноразового електронного ідентифікатора, що підтверджується належнимим і допустимии доказами. Окрім того позивачем надано витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи, яка відображає хронологію подій щодо укладання кредитного договору з відповідачем.

На підставі укладеного договору відповідачем отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 5 000 грн. на її банківський рахунок № НОМЕР_4 ,який вказаний у договорі кредиту. Підтвердження отримання коштів відповідчем є виписика з банківського рахунку ОСОБА_1 , яка наявна у матеріалах справи.

Тобто ТОВ «Фінансова компанія «Процент» свої зобов`язання за кредитним договором від 03.02.2024 року року виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до визначених умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень, власного розрахунку або доказів повернення наданих кредитних коштів. Не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача, та не отримання грошових коштів на вказану банківську карту.

Позивач просить стягнути з відповідача саме відсотки за користування кредитними коштами, які утворилися за період з 03.02.2024 року до 08.01.2025 року(341 календарний день). Разом із тим суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору від 03.02.2024 року строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів.

Разом із тим на підставі Закону України від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частиною 5.

Відповідно до ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Кредитний договір №6583, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем 03.02.2024 року, тобто на дату його укладення вже діяла вказана норма Закону України «Про споживче кредитування» про максимальний розмір денної процентної ставки.

Частиною ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Тому умова укладеного між сторонами кредитного договору від 03.02.2024 року, яка передбачена в п. 1.2 договору за якою процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % в день від суми кредиту, у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

З урахуванням наведеного, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами кредитним договором підлягає зменшенню, тому виходячи із норм Закону України «Про споживче кредитування» і розрахунку 1% денної процентної ставки, в межах заявленого строку з 03.02.2024 року до 08.01.2025 року з відповідача на користь позивача слід стягнути 17 050 грн.( 5 000 грн. х 1% х 341 день). У зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Процент» заборгованості за процентами за кредитним договором №6583 від 03.02.2024 року у розмірі 17 050 грн., тому позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача ТОВ «ФК «Процент» був адвокат Руденко К.В., який діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2412, довіреності від 03.06.2024 відповідно, до якої ТОВ «ФК «Процент» уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти інтереси в судах України.

Також до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги від 03.06.2024 року укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 у якому в п. 3.1 сторони визначили, що вартість послуг виконавця за складання позовної заяви із стягнення заборгованості із боржника становить 9 000 грн. Також надано витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 від 27.11.2024 р. до договору про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року, з якого вбачається, що вартість послуг включає: складання позовної заяви про стягнення заборгованості з Терещука Р.О. та складання адвокатського запиту про витребування доказів вартістю 1000 грн.

На підтвердження оплати наданих юридичних послуг надано платіжну інструкцію №1351 від 29.11.2024 року на суму 90 000 грн.

В той же час у даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру.

Тому враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, та кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, з огляду на та те, що позовні вимоги задоволено частково на 40,12 %, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково на 40,12 %, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 971,81 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище на підставі ст.ст. 512,526, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 274, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», заборгованість за кредитним договором № 6583 від 03.02.2024 року у розмірі 17 050 грн., а також 971,81 грн., судового збору та 3 000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті розміру вимог стягнення відсотків та витрат на професійну правничу допомогу -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», , місцезнаходження: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО