КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3959/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Цукурова В.П.,-

встановив:

У грудні 2023 року ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Укр кредит фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 43 559 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 43 559 грн 00 коп. станом на 29 листопада 2023 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2024 року названий позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1111-0522 від 09 листопада 2022 року у розмірі 43 559 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 2 500 грн 00 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Укр кредит фінанс» просить рішення суду від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 09 листопада 2022 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 1111-0522, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 4 600 грн 00 коп., строк кредитування 300 днів, базовий період - 17 днів, процентна ставка стандартна - 3, 0 %; процентна ставка знижена - 2, 5 %.

ОСОБА_1 належним чином не виконалаумов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 29 листопада 2023 року загальна сума заборгованості становить 43 559 грн 00 коп., з яких: прострочена заборгованістьза кредитом у розмірі 4 600грн 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі38 959 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Укр кредит фінанс» зазначило, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору № 1111-0522.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30листопада 2022 року у справі № 334/3056/15, провадження № 61-8803св22).

При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08 червня 2022 року № 913/618/21, усправі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що ТОВ «Укр кредит фінанс» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кошти у розмірі 4 600 грн 00 коп., що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів на картковий рахунок.

Відповідно до вказаного листа, на картковий рахунок № НОМЕР_1 (який зазначено відповідачем під час укладення кредитного договору), 09 листопада 2022 року перераховано 4 600 грн 00 коп.

Так, базовий період - строк протягом якого боржник (позичальник) бажає сплачувати саме процент за користування кредитом (в даній справі - 17 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів, а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти, якими він може користуватися, в даному випадку - 300 днів до 04 вересня 2023 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позивачем не нараховувались відсотки після 04 вересня 2023 року, відтак, висновок суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість підстав для стягнення відсотків за користування кредитом в межах визначеного строку кредитування є правильним.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцїі про обгрунтованість та доведеність позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 559 грн 00 коп., з яких: простроченазаборгованість за кредитом у розмірі4 600 грн 00 коп., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі38 959 грн 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем у рахунок погашення кредитної заборгованості за тілом кредиту здійснено часткові оплати, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно погоджених сторонами умов кредитного договору, вказані грошові кошти позивачем правильно зараховано у рахунок заборгованості за нарахованими відсотками.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не було погоджено усіх істотних умов кредитного договору, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Доводи апеляційної скарги про те, що звертаючись до суду із позовною заявою, представником ТОВ «Укр кредит фінанс» не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження своїх повноважень, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що на період дії воєнного стану в Україні споживач звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені, штрафу) колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідно до наданого ТОВ «Укр кредит фінанс»розрахунку заборгованості, товариство не нараховувало штраф та пеню за не виконання зобов`язання ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 вересня 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 12 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко