справа № 367/511/25
головуючий у суді І інстанції Кухленко Д.С.
провадження № 22-ц/824/8517/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2025 року

за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ірпінської міської ради Київської області про припинення права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , Ірпінської міської ради Київської області, у якому вони просили суд:

припинити право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом:

скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

скасування державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014,

та шляхом вилучення у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у державному земельному кадастрі відомостей про право власності ОСОБА_3 на:

земельну ділянку загальною площею 0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

земельну ділянку 0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

земельну ділянку 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014.

Скасувати:

рішення 29 сесії Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області N?2515-29-VIII від 27 квітня 2023 року «Про затвердження громадянам технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачу у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», в частині, що стосується ОСОБА_3 ;

рішення 14 сесії восьмого скликання Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 1642-14-VIII від 30 вересня 2021 року «Про затвердження громадянину ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в АДРЕСА_1 »;

рішення Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, яким безоплатно передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014.

Разом з позовною заявою позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, в якій вони просять суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та передані у власність ОСОБА_3 :

земельну ділянку 0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

земельну ділянку 0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

земельну ділянку 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014.

До набрання чинності рішення у справі заборонити будь-кому у будь-який спосіб, вчиняти будь-які дії щодо:

земельної ділянки 0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

земельної ділянки 0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

земельної ділянки 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014..

Заява обґрунтована тим, що позивачі та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками майна, яке розташовано на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав від 30 червня 2020 року, позивач ОСОБА_1 володіє приватною часткою майна 36/100 у спільній частковій власності. Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав від 28 травня 2024 року, позивач ОСОБА_2 володіє приватною часткою майна 38/100 у спільній частковій власності. Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав від 05 лютого 2024 року, відповідачі ОСОБА_3 володіє приватною часткою майна 26/100 у спільній частковій власності. У якийсь момент, з`ясувалось, що частина земельної ділянки загального користування трьох співвласників майна вже знаходиться у власності ОСОБА_3 , без відома співвласників, який хоч і набув майно у спадщину за рішенням суду, але більше 40 років там не проживав і не проживає станом на дату подачі позову, земельними ділянками більше 40 років не користувався, має найменшу частку майна. Надалі виявилось, що не тільки у 2021 році, а і у 2023 році Ірпінською міською радою Бучанського району Київської області, всупереч вимог та норм чинного законодавства надавалась у власність ОСОБА_3 чергова земельна ділянка. Станом на дату подачі цього позову ОСОБА_3 передано наступні земельні ділянки, які є складовими частинами земельної ділянки загального користування під домоволодінням співвласників майна:

0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014.

У випадку не застосування заходів забезпечення позову відповідач має на меті якнайшвидше продати земельні ділянки, а на непроданій - звести капітальну споруду, яка унеможливить на тривалий час користування земельними ділянками та зробить виконання рішення неможливим. Заходи до забезпечення позову повністю співмірні із заявленими вимогами. Позивачі змушені просити суд заборонити відчуження трьох незаконно приватизованих земельних ділянок, шляхом накладення на них арешту до розгляду справи по суті.

Вважають, що невжиття заходів щодо заборони їх відчуження, та здійснення будь-яких дій, істотно ускладнить, а в подальшому унеможливіть виконання рішення суду і не забезпечить ефективний захист поновлення порушених прав позивачів.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2025 року заяву позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачами не обґрунтовано та доказово не доведено обставин, що свідчили б про можливі ускладнення у виконанні судового рішення по справі, у разі задоволення позову. Зокрема, позивачами не надано суду доказів, що свідчили б на вчинення з боку відповідачів дій, що можуть призвести до неможливості виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є не тільки підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а і припущення щодо можливості наявності таких обставин.

Також вказують, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питання щодо забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Зазначають, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову у справі, повинен був співвіднести негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, і які у подальшому спровокують неможливість вирішення спору в межах цієї цивільної справи, що у свою чергу зумовить необхідність звернення позивачів з новими позовами до суду.

Апелянти вказують, що з метою створення перешкод та унеможливлення відновлення порушених прав позивачем, відповідач може відчужити земельні ділянки третім особам. У разі відчуження земельних ділянок нові власники майна вважатимуться добросовісними набувачами, що значно ускладнить можливість відновлення прав позивачів.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1, 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У справі, що переглядається, предметом спору є припинення права власності ОСОБА_3 на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок :01:073:0013, :01:073:0002, :01:073:0014, та скасування рішень Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що дізнавшись про існування позову, відповідачі можуть мати намір здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього.

Спосіб забезпечення позову, обраний заявником є співмірним із позовними вимогами. Тому у суду першої інстанції не було правових підстав відмовляти у накладенні арешту на указану квартиру та нежитлове приміщення.

Крім того апеляційний суд враховує, що у цій справі, яка зокрема стосується оспорення права власності відповідачів, накладення арешту на майно, яке є предметом спору, має на меті, зокрема запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Врахувавши, що безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або відчуження спірного майна іншій особі, яка не бере участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Також апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про недоведення позивачами існування загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі, оскільки стала та актуальна практика Верховного Суду покладає на заявника необхідність обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову, однак визначає, що такі обґрунтування не обов`язково мають бути доведеними доказами вчинення боржником дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації та ін).

Враховуючи викладене, у суду першої інстанції не було правових підстав відмовляти у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про застосування заходів забезпечення позову.

Разом із тим, позивачами у своїй заяві про забезпечення позову заявлено також вимогу про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок.

Заявляючи указану вимогу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не конкретизовано, які саме дії та яким особам вони просять суд заборонити вчиняти відносно спірного майна, а тому підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

При цьому апеляційний суд зауважує, що ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Вимоги до виконавчого документа передбачені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а з формулювання змісту виконавчого документу має вбачатись його примусовість виконання.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2025 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та передані у власність ОСОБА_3 , а саме:

земельну ділянку 0,0148 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:073:0013;

земельну ділянку 0,045 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:073:0002;

земельну ділянку 0,01 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :01:073:0014.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Дані про стягувача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Дані про боржника: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 12 травня 2025 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська