Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1619/25
провадження № 2/650/1287/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області
в складі: головуючого Сікора О.О.,
із секретарем Завістовською Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
Позовна заява мотивована тим, що за рішенням суду за позивачем визнано право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , разом з тим постало питання права власності на земельну ділянку на якій розташований вказаний будинок і яка належить колишньому власнику акт на яку останній передав позивачу як покупцю будинку.
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
При передачі оригіналів правовстановлюючих документів на будинок, Відповідачем було передано оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №454128, яка належала останньому на праві власності та видана на підставі рішення сесії Великоолександрівської селищної ради від 09 вересня 2010 року №1579.
Право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16 березня 2025 року зареєстроване за колишнім власником ОСОБА_2 .
Однак, під час здійснення державної реєстрації прав власності на житловий будинок, право власності на земельну ділянку не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Відповідний висновок висловленийу постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16.
Аналізуючи дані норми чітко вбачається, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 сформульовано висновки про те, що при застосуванні положень статті 120 ЗК Україниу поєднанні з положеннями статті 125 ЗК Україниу редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Стаття 321 ЦК України також закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом за умови попереднього та повного відшкодування вартості об`єктів права власності, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Позивачем надано документи на підставі яких визначено власника спірної земельної ділянки, документи на підтвердження, що він є власником житлового будинку який знаходиться на спірній земельній ділянці.
За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідачки, який не заперечує проти задоволення вимог позивача.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265, 280 289 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.
Суддя: О.О. Сікора