1Справа № 335/2434/25 2/335/1664/2025
19 травня 2025 р. Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника адвоката Кузнєцова Дмитра Олександровича до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,
ВСТАНОВИВ:
17.03.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначали, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності:
- ОСОБА_1 1/4 частина, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2017, виданого районною адміністрацією ЗМР по Вознесенівському району; 1/4 частина, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 18.02.2025, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С.;
- ОСОБА_2 1/4 частина, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2017, виданого районною адміністрацією ЗМР по Вознесенівському району;
- ОСОБА_3 1/4 частина, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2017, виданого районною адміністрацією ЗМР по Вознесенівському району.
В зазначеній квартирі з 16.07.2016 має зареєстроване місце проживання відповідачка ОСОБА_4 . Однак, відповідачка в цій квартирі ніколи не проживала. Речі її в квартирі відсутні. Перешкоди у проживанні власники їй не чинили, вхідні замки не змінювались. ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 фактично не проживає з 2016 року.
Також, 18.02.2025 відповідачка продала свою частку квартири ОСОБА_5 . Однак, разом з цим відповідачка не знялась з реєстрації у вказаній квартирі (а.с. 24).
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження; призначено перше судове засідання на 17.04.2025 на 11:00 год., а також встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи.
У встановлені судом строки заяви по суті справи від учасників процесу не надходили.
Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. 09.05.2025 та 12.05.2025 від представника позивачів надійшли заяви про розгляд справи без його участі та участі позивачів. Також вказав, що позов позивачі підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленням. Однак, конверти із поштовими відправленнями повісток повернулись на адресу суду з відмітками відділення поштового зв`язку від 07.04.2025 та від 27.04.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток в день проставлення у поштових повідомленнях вказаних відміток. Причини неявки у судове засідання відповідачка не повідомила, відзив на позов не подала. Клопотання про відкладення судового засідання від неї не надходило.
Враховуючи, що відповідачка, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилась до суду, не повідомила про причини неявки, не подала відзиву на позовну заяву, судом за згодою представника позивачів, висловленою у поданій ним клопотаннях, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.2017 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2019 № 167385214, 04.06.2019 № 169198867, 04.06.2019 № 169199049 (а.с. 12-15). Дана квартира приватизована.
Окрім них співвласницею вказаною квартири була відповідачка ОСОБА_4 (а.с. 12). Проте, відповідно до договору купівлі-продажу від 18.02.2025, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 109, відповідачка продала належну їй частку квартири ОСОБА_1 (а.с. 16-18). Однак, ОСОБА_4 не знялась з реєстрації у вказаній квартирі.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання.
У ст. 3 вказаного Закону визначено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше.
Відповідно до акту ОСББ «12 КВІТНЯ» від 12.03.2025 про фактичне непроживання особи за місцем реєстрації (а.с. 20) відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2016 року.
Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Верховний Суд України в своїй постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Так, судом встановлено, що відповідачка понад 6 місяців відсутня у квартирі АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Оскільки судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована, але тривалий час не проживає відповідачка, що перешкоджає позивачам у здійсненні права володіння та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для усунення вказаних перешкод позивачам шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачі у позовній заяві не просили здійснити розподіл судових витрат, а тому це питання судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 141, 142, 259, 265, 273, 274279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника адвоката Кузнєцова Дмитра Олександровича до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Рішення складено в повному обсязі 19 травня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач-1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Позивач-2 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Позивач-3 ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідачка ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя А.В. Шалагінова