Справа № 629/1112/25
Номер провадження 2/629/553/25
20.05.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лозова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди, суд
19 лютого 2025 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано час учасникам строк для подання відзиву та письмових пояснень.
Ухвалами Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 травня 2025 року залишено без задоволення заяви ОСОБА_1 та клопотання про закриття провадження у цивільній справі з підстав відсутності предмета спору.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та у зв`язку з тим, що відповідач повністю сплатив орендну плату в розмірі 39337,47 грн. просив не розглядати вимогу щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди, однак наполягав на розірванні договору оренди земельної ділянки від 23.10.2012 року, у зв`язку з систематичною несплатою орендної плати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

23.10.2012 року між Домаською сільською радою м. Лозова Харківської області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0016 загальною площею 0,3940 га з цільовим призначенням для обслуговування нежитлового приміщення складу для зберігання зернових культур строком дії Договору 49 років, тобто до 16.11.2061. Договір зареєстровано у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Лозова і Лозівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.11.2012 за №00063. (а.с.8-9)

Відповідно до п.4.1. Договору за користування земельною ділянкою «Орендар» сплачує «Орендодавцю» орендну плату, у розмірі 3% грошової оцінки земельної ділянки, яка індексується відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7.1.3. Договору «Орендодавець» має право вимагати від «Орендаря» розірвати договір при несвоєчасному внесенні «Орендарем» орендної плати протягом року.

Згідно рішення Лозівської міської ради Харківської області від 31.08.2018 №1008 «Про реорганізацію Домаської сільської ради» визначено, що Лозівська міська рада Харківської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Домаської сільської ради, що приєдналась до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади. (а.с.1)

Відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області №23640/5/20-40-24-16-15 від 22.11.2024 року, фізичній особі ОСОБА_1 , за земельну ділянку загальною площею 0,394 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:0016, за період з 01.01.2022 по 31.12.2024 року було нараховано орендну плату за землю: За 2022 рік в сумі 11712,20 грн., сплата відсутня; За 2023 рік в сумі 13469,03 грн., сплата відсутня; За 2024 рік в сумі 14156,24 грн., сплата відсутня. Заборгованість ОСОБА_1 по орендній платі за землю з фізичних осіб станом на 01.11.2024 року складає 39337,47 грн. (а.с.10)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.12.2024, нежитлова будівля, зерносховище, на праві власності належить 1/2 частка ОСОБА_1 , 1/4 частка ОСОБА_2 , 1/4 частка ОСОБА_3 (а.с.13)

30.08.2019 Лозівською міською радою Харківської області було прийнято рішення «Про внесення змін до рішень міської ради», яким вирішено у зв`язку з реорганізацією Домаської сільської ради та на підставі звернення співвласника нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності по АДРЕСА_1 , що перебуває в оренді відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2012 р. (державна реєстрація від 16.11.2012 р. №00063) загальною площею 0,3940 га з кадастровим номером :00:000:0016, внести зміни до вищевказаного договору, виклавши його в новій редакції відповідно до Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі на території Лозівської міської об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішення міської ради від 19.04.2019 року №1509. (а.с.11)

Відповідно до клопотання Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Харківській області за №25-ДК/0002/КВ/061011-18 від 07.03.2018 з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою, за результатами перевірки використання земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0016, яка використовується на підставі договору оренди земельної ділянки, який укладений між Домаською сільською радою Лозівського району Харківської області та громадянином ОСОБА_1 встановлено, що проектом землеустрою не передбачено другого співвласника нежитлової капітальної споруди, яка знаходиться на земельній ділянці. (а.с.12)

Суд зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» у зазначеній редакції, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з положеннями статей 21,22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати, тобто два та більше випадки.

З огляду на викладене, факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки що до сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору про що й свідчить усталена судова практика Верховного Суду і застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Указана позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18 (ЄДРСРУ №87211408). Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 у справі № 383/708/16-ц зазначив, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про те, що несплата орендної плати за 2012-2015 у строк, передбачений договором оренди землі, не є систематичною несплатою орендної плати, не врахував, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, а тому той факт, що відповідач сплатив суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди (подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 917/957/20, від 02.05.2018 у справі № 925/549/17, від 10.02.2021 у справі № 923/1001/19, від 10.01.2019 у справі № 904/3953/17, від 31.07.2020 у справі № 479/1073/18, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, якими обґрунтована підстава касаційного оскарження).

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 10.1, 10.2 вказаного Договору оренди від 23.10.2012 року за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Ключовою ознакою форс-мажору або ж обставин непереборної сили є: причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадженням на території України Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України (далі - ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

З договору оренди земельної ділянки вбачається, що земельна ділянка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 з 24 лютого 2022 року внесено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 № 309. Крім того, відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376 Лозівський район Харківської області відноситься до території можливих бойових дій на теперішній час

При цьому, за інформацією Міністерства оборони України територіями можливих бойових дій вважаються території, які межують з територіями активних бойових дій або тимчасово окупованими територіями чи прилеглі до державного кордону з державою-агресором та на яких можливо забезпечувати функції держави, до яких може повертатися населення, втім періодично піддаються ворожим обстрілам.

При цьому, територіями активних бойових дій визначаються території через які проходить лінія бойового зіткнення або які межують з тимчасово окупованими територіями та на яких наразі неможливо у повному обсязі виконувати функції держави, зокрема в частині доступу до публічних електронних реєстрів, та існує значна загроза життю і здоров`ю населення.

Згідно з положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1364, якою визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Актуальний перелік таких територій затверджений наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року № 309, згідно з якою вся територія Лозівського району, де розташована спірна земельна ділянка, належить до територій можливих бойових дій.

Враховуючи, що у Лозівському районі Харківської області у 2022 році, через військові дії, було оголошено обов`язкову евакуацію населення, внаслідок чого відповідач виїхав з міста Лозова до Литви, де перебуває до теперішнього часу, тому у відповідача відсутня можливість використання об`єкту оренди з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджають йому виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати.

За встановлених обставин, суд приймає доводи відповідача про те, що після початку повномасштабного воєнного вторгнення з боку російської федерації, він був змушений евакуюватися з м.Лозова та не мав можливості виконати зобов`язання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього випадку виконання зобов`язання. Тобто війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин (наприклад, окупація, замінування територій, активні воєнні дії на території, що були передані в оренду) юридична особа/фізична особа - орендар не може виконати ті чи інші зобов`язання, передбачені договором (зокрема щодо сплати орендної плати).

Довідка ТПП - єдиний регламентований законодавством і загальноприйнятий документ, який підтверджує факт настання форс-мажорних обставин.

Введення воєнного стану на території України неодмінно впливає на спроможність використовувати об`єкт оренди, своєчасно вести розрахунки та безперешкодно здійснювати господарську діяльність, тому у задоволенні уточнених позовних вимог в частині розірвання договору оренди земельної ділянки необхідно відмовити..

Однак, факт настання форс-мажору не звільняє від зобов`язань із виконання договору, а тільки унеможливлює відповідальність за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань, зокрема настання такого виду відповідальності, як розірвання договору оренди в судовому порядку, нарахування штрафу, пені тощо.

Аналогічну позицію містить постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 912/3323/20.

На підставі вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки орендар був позбавлений можливості використовувати спірну земельну ділянку та користуватися власністю нежитловою капітальною спорудою (зерносховищем), частина якої належить ОСОБА_1 , у зв`язку з військовою агресією рф вимушений був виїхати за межі України, є особою з інвалідністю 60% рівень втраченої участі, за таких обставин суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності його вини у невиконанні обов`язку щодо сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за відсутності вини орендаря у простроченні сплати орендної плати, не можна вважати порушення строків сплати орендної плати систематичним невиконання договору, оскільки відповідач позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою, що виключає в даному випадку наявність підстав для розірвання договору. Тому, підстави для задоволення вимоги позивача про розірвання договору оренди землі відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні уточненої позовної заяви слід відмовити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір , ставка судового збору за подання до суду позовної заяви позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог, судовий збір сплачується за кожну вимогу окремо.

Згідно платіжної інструкції №3 від 12.02.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн. (а.с.1).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір за позовну вимогу в частині розірвання договору оренди землі у розмірі 2422,40 грн. покладається на позивача.

Щодо стягнення судового збору за позовну вимогу в частинні стягнення заборгованості за оренду земельної ділянки, суд зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 1211,20 гривень від 2422,40 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1211,20 гривень підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Крім того, відповідно до п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю рівень втраченої участі 60%, що підтверджується копією посвідчення особи з інвалідністю серії АР №0118428 від 17.12.2024 року (а.с.39), а тому 50 відсотків судового збору в сумі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні уточнених позовних вимог Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди відмовити.

Судовий збір в розмірі 1211,20 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, , повернути Лозівській міській раді Харківської області, , з державного бюджету 1211,20 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову за платіжною інструкцією №3 від 12 лютого 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 23.05.2025 року.

Позивач: Лозівська міська рада Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА