ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 710/1411/24
Провадження № 22-ц/821/397/25
Категорія: 308000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Глущенко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лебединського старостинського округу Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

У жовтні 2024 року на виконання ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 26.09.2024, позивачка подала позовну заяву, в якій визначила відповідачем Шполянську міську раду ОТГ.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона була зареєстрована та проживала в будинку по АДРЕСА_1 з 25.01.2010.

Вказувала, що з 06.05.2024 проживає за вказаною адресою без реєстрації.

В будинок вона вселилась на правах члена сім`ї власника житла, адже будинок на праві власності належить її синові ОСОБА_2 .

Зазначала, що вона є пенсіонером за віком та особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, безстроково.

Фактично будинок було зведено за кошти, які належали їй та її чоловіку ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько ОСОБА_2 .

Після його смерті вона залишилась проживати у вказаному вище будинку. Спадщину після смерті ОСОБА_3 отримав їхній син ОСОБА_2 .

06.05.2024 ОСОБА_2 звернувся до Лебединського старостинського округу с. Лебедин Звенигородського району Черкаської області із заявою про зняття позивачки із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважала, що відповідач протиправно зняв її із зареєстрованого місця проживання, оскільки неправильно застосував ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Вказала, що про зняття її з реєстрації ні відповідач, ні її син не повідомили.

Зазначала, що син зняв її з реєстрації навмисно, оскільки вона подала до суду позов про стягнення з нього аліментів на її утримання, який був задоволений рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 24.04.2024 у справі № 710/1568/23.

У зв`язку із втратою реєстрації вона втрачає право на субсидії.

Просила суд визнати протиправними дії Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Звенигородського району Черкаської області щодо зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та відновити реєстрацію її місця проживання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 09.12.2024 в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 , як власник житлового будинку АДРЕСА_1 , звернувся до Центру надання адміністративних послуг Шполянської міської ради ОТГ з заявою про зняття позивачки з реєстрації місця проживання у зазначеному житловому приміщенні, надавши відповідні документи, передбачені Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), а Шполянська міська рада ОТГ, в особі старости Лебединського старостинського округу Рудас Н. А., перевіривши подані документи, з дотриманням вимог ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», у спосіб, передбачений Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), та у межах наданих відповідачу повноважень, вчинила реєстраційні дії щодо зняття позивачки з реєстрації місця її проживання в належному ОСОБА_2 будинку, встановивши наявність підстав для цього, що свідчить про правомірність рішення відповідача про зняття позивачки з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, відсутність підстав для його скасування.

Підстав для відмови у знятті з реєстрації місця проживання, вказаних у п. 87 Порядку, що свідчило б про незаконність прийнятого рішення про зняття з реєстрації місця проживання, позивачкою не наведено і судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи, що рішення першої інстанції прийняте з порушенням норм права та за відсутністю правовстановлюючого документа на будинок ОСОБА_2 , просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09.12.2024та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Шполянської міської ради ОТГ витрати по сплаті судового збору в розмірі 3068,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на даний час вона ніде не зареєстрована, а це створює для неї певні проблеми, зокрема, вона втратила право на субсидії та інші вигоди. Відтак, порушені її матеріальні права та інтереси.

Вказує, що відповідач позов не визнав. ОСОБА_2 також позов не визнав, мотивуючи це тим, що позивачка була зареєстрована за вказаною адресою без його згоди, що, на думку скаржниці, не відповідає дійсності, так як достовірно знав, що вона в будинку зареєстрована з 25.10.2010.

Зазначає, що ОСОБА_2 має намір відчужувати зазначений будинок, а тому зняв позивачку із зареєстрованого місця проживання. У разі відчуження будинку, вона залишиться на вулиці.

ОСОБА_2 має житло в АДРЕСА_1 не користується і не проживає.

Вважає, що зняття її з реєстрації місця проживання є протиправним.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в родинних стосунках як мати та син, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.1975, виданого райвідділом ЗАГС м. Шпола Черкаської області (а.с. 10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.11.2023 № 4 прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_5 » після реєстрації шлюбу (а.с. 8).

06.05.2024 за заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 було знято з місця реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно довідки Виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області від 20.08.2024 № 1132 ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована з 25.01.2010 по 06.05.2024 в АДРЕСА_1 , де є власником ОСОБА_2 (а.с. 9).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що приймати участь в розгляді справи не бажає.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлення порядку надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг регулюються ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX, який набрав чинності з 01 грудня 2021 року.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 1 вище зазначеного Закону, дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом.

Декларування місця проживання, реєстрація місця проживання (перебування) особи не є підставою для набуття такою особою права володіння, користування чи розпорядження житлом (у тому числі не є підставою для вселення чи визнання за особою права на проживання та/або права користування житлом), про проживання в якому особа повідомила.

За приписами ч. 2 ст. 4 цього Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі Порядок).

Цей Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.

Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (ч. 4 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Разом з тим, відповідно до п.п. 5 п. 50 Порядку, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Згідно п. 57 Порядку у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою про зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особа подає: паспортний документ (у разі особистого звернення); свідоцтво про народження (у разі зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання дітей віком до 14 років); документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору; військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); рішення про оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання, прийняте відповідним територіальним органом ДМС, або рішення про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном, прийняте відповідною закордонною дипломатичною установою України, у разі зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання особи у зв`язку з оформленням їй документів для виїзду за кордон на постійне проживання/залишення на постійне проживання за кордоном.

Пунктом 61 Порядку вказується, що у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 161/5576/23.

У ст. 19 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зазначено, що скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 91, 92 Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом.

У разі виявлення реєстраційних дій, проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/ реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/ реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи.

З матеріалів справи вбачається, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

При розгляді справи в суді першої інстанції даний факт сторонами не оспорювався та не заперечувався.

В заяві власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданій 06.05.2024 ОСОБА_2 до Шполянської міської ради ОТГ, в графі «вид та реквізити документа, що підтверджує право власності на житло» вказано Свідоцтво про право власності Інформація про Державний реєстр речових прав № 358720049 від 16.12.2023. Заяву прийняв, наявність та правильність необхідних документів перевірив староста села Лебедин Рудас Н. А.

У довідці, виданій Виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області від 20.08.2024 № 1132 вказано, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі скаржниця вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності правовстановлюючого документа на будинок ОСОБА_2 . При цьому клопотання про витребування такого документу чи заперечень щодо права власності на будинок ОСОБА_2 в суді першої інстанції нею не заявлялися.

В оскаржуваному рішенні суд зауважив, що до матеріалів справи не додано правовстановлюючого документу на підтвердження права власності ОСОБА_2 на будинок по АДРЕСА_1 . Із змісту заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання ( перебування), вбачається, що на підтвердження права власності надано «Свідоцтво про право власності Інформація про державний реєстр речових прав № 358720049 від 16.12.2023». Вказану обставину сторони не оспорюють та визнають.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відмови у знятті з реєстрації місця проживання, вказаних у п. 87 Порядку, що свідчило б про незаконність прийнятого рішення про зняття з реєстрації місця проживання, позивачкою не наведено і судом не встановлено.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неправомірність дій Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області щодо зняття з зареєстрованого обліку місця проживання позивачки за заявою ОСОБА_2 , як власника спірного житлового будинку, оскільки в її діях не було виявлено порушення вимог законодавства.

Щодо посилань скаржниці про намір ОСОБА_2 відчужити даний будинок та залишення її на вулиці, слід зазначити наступне.

Питання виселення чи позбавлення права користування житловим будинком не є предметом розгляду у даній справі та матеріали справи не містять будь-яких процесуальних документів з цього питання.

Відтак, ОСОБА_2 , як власник житлового будинку, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» правомірно звернувся з заявою про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тане впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 14 травня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков