КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5612/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОВ «Центрбудсервіс» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 12.07.2021 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 761/29851/20 за позовом ТОВ «Центрбудсервіс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким відмовлено в задоволенні даного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2021 рішення скасовано, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центрбудсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 69 089,96 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили, за яким стягувачу видано виконавчий лист.

Посилаючись на те, що оригінал виконавчого листа був втрачений бухгалтерією стягувача ТОВ «Центрбудсервіс», представник заявника звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не надав суду доказів на підтвердження втрати вказаного виконавчого листа.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ТОВ «Центрбудсервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 рокускасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Стверджує, що сам факт відсутності виконавчого документу у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про його втрату.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час га місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 12.07.2021 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 761/29851/20 за позовом ТОВ «Центрбудсервіс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким відмовлено в задоволенні даного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2021 скасовано зазначене рішення, позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Центрбудсервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 69089,96 грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

На виконання рішення стягувачу видано виконавчий лист, що не заперечує стягувач у своїй заяві про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що пункт 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду, тому, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Звертаючись до суду із заявою, представник заявникапосилається на те, що оригінал виконавчого листа був втрачений бухгалтерією стягувача ТОВ «Центрбудсервіс».

Однак, стверджуючи, що оригінал виконавчого листа був втрачений бухгалтерією стягувача ТОВ «Центрбудсервіс», заявник не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що заявник не підтвердивжодними доказами факту втрати оригіналу виконавчого листа, виданого у справі № 761/29851/20 за позовом ТОВ «Центрбудсервіс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 01 листопада 2023 року по справі №6-66/2011 (провадження №61-8679св22), оскільки така позиція стосується інших фактичних обставин справи, а саме - видачі за поданням державного виконавця дубліката виконавчого листа, втраченого під час його поштового пересилання.

Доводи апеляційної скарги скаржника не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрбудсервіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 27 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова