Справа № 629/3378/25
Номер провадження 2-о/629/108/25
27.05.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши у місті Лозова цивільну справу №629/3378/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні,-
Заявниця звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт проживання однією сім`єю і перебування ОСОБА_1 на утриманні онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області.
В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця є рідною бабусею ОСОБА_2 09.02.2010 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 та призначено опікуном його бабусю ОСОБА_1 . Відомості про батька загиблого ОСОБА_4 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 24.02.2010 року рішенням Лозівської міської ради ОСОБА_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а 24.02.2016 року надано статус дитини-сироти. З моменту призначення заявниці опікуном над ОСОБА_2 вони проживали та були зареєстровані разом. 17.02.2020 року ОСОБА_2 підписав контракт щодо служби у лавах ЗСУ. Крім того, ОСОБА_1 надавала нотаріально посвідчену письмову згоду на участь ОСОБА_2 в Операції об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у Донецькій та Луганській областях. Після того як заявниця втратила працездатність онук став доглядати за нею, тобто фактично перейшла на його утримання, а оскільки він служив у ЗСУ то мав змогу утримувати ОСОБА_1 , оскільки остання хоч і отримувала пенсію, але у повній мірі забезпечити себе всім необхідним не мала змоги. ОСОБА_1 зазначає, що онук сплачував за її лікування, комунальні послуги, продукти харчування. 16.05.2023 року зі сповіщення сім`ї, ОСОБА_1 стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її онук ОСОБА_2 загинув поблизу населеного пункту Бахмут бахмутського району Донецької області. Відповідно до витягу з протокола №2054 від 04.07.2023 року травма солдата ОСОБА_2 , а саме вибухова травма, перелом основи черепа, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини. Після загибелі онука, ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області для отримання статусу члена сім`ї загиблого, однак їй було відмовлено через те, що вона не являється особою, що належить до членів сім`ї загиблих захисників і захисниць України. Також заяву ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю онука, згідно відповіді з Міністерства у справах ветеранів війни України, було залишено без руху, бо вона не являється членом сім`ї загиблого в розумінні ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Посилаючись на викладене, а також з метою належної реалізації прав особою, яка проживала однією сім`єю із військовослужбовцем, та перебувала на його утриманні, заявниця вимушена звернутись до суду із даною заявою про встановлення фактів, які мають для неї юридичне значення.
Ухвалою суду від 19.05.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження.
Заявниця у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та задовольнити заяву.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання не здійснювалася.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Лозова, Харківської області народився ОСОБА_2 , його батьками зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).
Відповідно до копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.02.2010 року (а.с.16-17) матір ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав та призначено опікуном неповнолітнього бабусю ОСОБА_1
24.02.2010 року рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області (а.с.19) ОСОБА_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а 24.02.2016 року надано статус дитини-сироти (а.с.18). З даних рішень також підтверджено той факт, що відомості про батька ОСОБА_4 записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
17.02.2020 року ОСОБА_2 підписав контракт щодо служби у лавах ЗСУ, що вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_3 виданого 29.11.2019 року (а.с.41-44).
25.09.2020 ОСОБА_1 , як бабуся, надала нотаріально посвідчену письмову згоду (а.с. 39) на відрядження її онука ОСОБА_2 для участі в Операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у Донецькій та Луганській областях.
16.05.2023 року ОСОБА_1 зі сповіщення сім`ї (а.с.31) стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її онук ОСОБА_2 загинув поблизу населеного пункту Бахмут, Бахмутського району, Донецької області при захисті Батьківщини.
Смерть ОСОБА_2 підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №3744 від 16.05.2023 року (а.с.33-34) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19.05.2023 року (а.с.15).
Відповідно до витягу з протокола №2054 від 04.07.2023 року (а.с.32) травма солдата ОСОБА_2 , а саме вибухова травма, перелом основи черепа, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини. Також даний факт підтверджується довідкою №5397 від 05.06.2023 року (а.с.40).
Згідно відповіді з Міністерства у справах ветеранів війни України від 03.05.2024 року (а.с.20), заяву ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю онука було залишено без руху, бо вона не являється членом сім`ї загиблого в розумінні ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Після загибелі онука ОСОБА_1 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області для отримання статусу сім`ї загиблого, однак 21.01.2025 року письмово їй було відмовлено через те, що вона не являється особою, що належить до членів сім`ї загиблих захисників і захисниць України (а.с.21).
Заявниця перебуває на обліку в Лозівському об`єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком, сума якої за період з 01.11.2019 по 31.05.2023 року складає 116 412,99 грн. (а.с.37).
ОСОБА_1 зазначає, що онук сплачував за її лікування, комунальні послуги, продукти харчування.
Факт того, що загиблий ОСОБА_2 утримував заявницю підтверджується письмовими поясненнями свідків. Свідок ОСОБА_6 у заяві (а.с.25) поданій до суду вказує, що ОСОБА_2 передавав грошові кошти на лікування ОСОБА_1 у сумі 16 000,00 грн. з яких він оплатив антибіотики, частину грошей залишив на подальше лікування останній, яка в цей час перебувала на лікуванні в КНП "Лозівська міська лікарня", що підтверджується копією виписки з медичної картки (а.с.24).
Свідок ОСОБА_7 у своїй заяві (а.с.27) підтверджує те, що ОСОБА_2 передавав ОСОБА_1 кошти на купівлю продуктів харчування та ліків в період з 2021 року по квітень 2023 року.
Крім того, актом обстеження на предмет проживання від 25.07.2023 року (а.с.45) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 складеним комісією в складі представників КП "Житлова управляюча компанія" та сусідів було проведено обстеження квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_2 мешкав та вів спільне господарство з ОСОБА_1 з січня 2002 року, що підтверджують сусід ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2 , сусід ОСОБА_9 з 27 квартири та сусід ОСОБА_10 з 34 квартири.
Відповідно до довідки №2924 від 27.07.2023 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12.06.2008 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Також суду надано спільні фотографії загиблого ОСОБА_2 та заявниці, якими також підтверджується факт їх спільного проживання (а.с.35).
З огляду на вищевикладене, а також в зв`язку з необхідністю реалізувати свої права, як особи, яка проживала однією сім`єю із військовослужбовцем, який загинув та перебувала на його утриманні, заявниця звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю із онуком та факт перебування на його утриманні.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і
постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Судом встановлено, що заявниця була опікуном свого рідного онука до досягнення останнім повноліття, вони проживали однією сім`єю за однією адресою, мали взаємні права та обов`язки, та після досягнення онуком повноліття, останній, залишився проживати разом із заявницею.

Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що заявниця є особою пенсійного віку, та її онук, будучи військовослужбовцем допомагав заявниці матеріально.

Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю зі своїм онуком та перебування її на утриманні онука ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем та ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання бойових завдань пов`язаних з захистом Батьківщини.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні загиблого онука, має для заявниці юридичне значення і потрібне для реалізації прав, як особи, яка проживала однією сім`єю із особою, яка була військовослужбовцем, та перебувала на його утриманні, та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю із онуком та факту перебування заявниці на утриманні онука, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, та керуючись ст. 4, 10, 12, 76, 263-265, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування фізичної особи на утриманні- задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , уродженки с. Маломихайлівка, Покрівського району, Дніпропетровської області та її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , уродженки с. Маломихайлівка, Покрівського району, Дніпропетровської області на утриманні її онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Заявниця- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, адреса: м-н 4, буд.73, м. Лозова, Харківська область, 64606.

Суддя Т.О.Каращук