Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/3950/25

провадження № 2/755/4590/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 51 327,47 грн. за кредитним договором №б/н від 24.12.2013 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_3 24.12.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, 21.08.2022 року позичальник підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальником не виконано взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 27.02.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 51 327,47 грн., яка складається з: 48 900,93 грн. - заборгованість за кредитом; 2 426,54 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. 05.11.2024 року Банком було отримано лист Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємцями позичальника ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.11.2024 року позивачем додатково було направлено претензію на адресу відповідачів щодо сплати заборгованості за Договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану позичальником; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 24.12.2013 року та від 21.08.2022 року.

Позичальнику встановлено тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 75 000,00 грн., тип кредитної картки: Картка «Універсальна Gold», строк кредитування: 12 місяців з елонгацією, процентна ставка, відсотків річних 40,8%.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

Згідно встановлених судами обставин та досліджених доказів, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану ОСОБА_3 .

При цьому матеріали справи не містять заперечень щодо непогодження між сторонами наданих банком Умов та Правил.

Крім того, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 24.12.2013 року та 21.08.2022 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір та, відповідно, погоджено всі його істотні умови.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, позичальником порушено умови Договору про надання банківських послуг в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 27.02.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 51 327,47 грн., яка складається з: 48 900,93 грн. - заборгованість за кредитом; 2 426,54 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками та випискою по рахунку боржника.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статті 1261-1265 Цивільного кодексу України встановлюють черги спадкоємців за законом, згідно з якими до спадкоємців першої черги за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За даними свідоцтва про смерть, виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 березня 2021 року, актовий запис № 7030, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 19.06.2024 року Листом від 16.10.2024 року № 3113/02-14/350/2021 Двадцять першою державною нотаріальною конторою повідомлено про те, що претензія Банку долучена до матеріалів спадкової справи № 350/2021, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Додатково поінформовано, що 09 грудня 2021 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частки квартири та частки земельних ділянок на ім`я доньок спадкодавця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

08.11.2024 року АТ КБ «ПриватБанк» на адреси спадкоємців/відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслано листи-претензії про зобов`язання спадкоємців погасити кредитну заборгованість спадкодавця ОСОБА_3 .

Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №609/1231/19.

Відповідно до статті 1218 Цивільного України, до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного України ).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 Цивільного України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1281 Цивільного України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Застосування статті 1281 Цивільного України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) неодноразово перебувало предметом перегляду Верховного Суду.

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом зміна боржника в зобов`язані.

Відповідно до положень частини першої статті 1282 Цивільного України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті боржника/спадкодавця ОСОБА_3 , тому зобов`язані задовольнити вимоги кредитора спадкодавця/боржника, зокрема, щодо погашення заборгованості, що виникла за життя спадкодавця на суму 51 327,47 грн.

При цьому, позивачем/кредитором спадкодавця у встановлений законом строк, тобто протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явлено свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 207, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1-Д) заборгованість за кредитним договором від 24.12.2013 року у розмірі 51 327,47 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а всього на загальну суму 53 749 (п`ятдесят три тисячі сімсот сорок дев`ять) гривень 87 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 червня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган