справа № 492/1458/24
провадження № 2/492/345/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

при секретарі судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 29609,84 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 16 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту склали договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит в розмірі до 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка всупереч умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед позивачем не виконала, порушивши умови кредитного договору, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість за тілом кредиту у сумі 29609,84 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки, оскільки остання ухилилася від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору.

До суду від представниці відповідачки за допомогою системи «Електронний суд» надійшов відзиві на позов, в якому представниця відповідачки просила відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог, стягнувши фактично неповернуту суму коштів у розмірі 20768,87 грн. В обґрунтування відзиву посилалася на те, що умовами обслуговування рахунків фізичної особи не було передбачено право банку нараховувати відсотки, внаслідок чого банком було збільшено суму основного боргу за рахунок безпідставно нарахованих відсотків. Умови і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифи, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту не підписані відповідачкою, оскільки датовані з набуття їх чинності з 01 грудня 2022 року, а анкета-заява підписана 16 липня 2020 року. Анкета-заява не містить посилань на відсоткову ставку. Розрахунок заборгованості не узгоджується з випискою по рахунку, оскільки сума заборгованості за відсотками та тілом кредиту відрізняється від фактичних. Суму заборгованості за тілом кредиту позивач збільшив на суму заборгованості за відсотком, тобто до заявленої суми заборгованості за кредитом фактично входить плата за користування кредитом, судовий збір за подання позовної заяви, а не надані позичальниці кошти.

Також, до суду від представника позивача за допомогою системи «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив», згідно з якою представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на те, що анкета-заява є невід`ємною частиною договору і враховуючи її зміст, підписавши анкету-заяву, відповідачка також підтвердила, що ознайомлена з усіма частинами договору і отримала відповідні примірники, тому відсоткова ставка встановлена та погоджена відповідачкою безпосередньо в підписаній нею анкеті-заяві. Розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає виписці про рух коштів по картковому рахунку, таблиця розрахунку заборгованості відображає наявність заборгованості. Заборгованість по кредиту складається з кредитного ліміту у сумі 25000,00 грн. та суми овердрафту у розмірі 4609,84 грн., який виникає, якщо на рахунку клієнта не вистачає коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення. У суму заборгованості у розмірі 29609,84 грн. судові витрати не були включені.

Відповідно до додаткових пояснень, надісланих представницею відповідачки, ОСОБА_1 лише підписала анкету-заяву від 16 липня 2020 року до договору про надання банківських послуг з метою отримання картки Моно для здійснення особистих платежів. Будь-яких умов з банком щодо отримання кредитного ліміту, сплати процентів, штрафів та пені відповідачка не підписувала. Розрахунок заборгованості за умови відсутності первинних документів не може бути доказом наявності заборгованості за кредитним договором.

Згідно з додатковими поясненнями, надісланими до суду представником позивача, анкета-заява підписана відповідачкою за допомогою цифрового власноручного підпису. Факт отримання кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представниця відповідачки, яка брала участь у судову засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнала частково в частині стягнення суми кредиту у розмірі 20768,87 грн.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши заперечення представниці відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між АТ «Універсал Банк» (а.с. 38, 39, 40-41) та ОСОБА_1 (а.с. 34-35, 36) 16 липня 2020 року було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, у якій ОСОБА_1 просила встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку, пільговий період за користування кредитом становить 62 дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2 % на місяць, відповідно до умов якого Банк надав, а відповідачка отримала кредит на суму до 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а.с. 14).

У пункті 1 зазначеної анкети-заяви ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписуючи анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank ОСОБА_1 підтвердила отримання примірника договору в мобільному додатку monobank, ознайомлення та згоду з умовами договору, укладання договору, зобов`язалася виконувати умови договору.

Згідно з пунктом 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг monobank, яка підписана клієнтом, сторонами визначено, що власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис) є обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку; засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (який знаходиться в анкеті-заяві), який буде використовуватися УЕП у мобільному додатку для засвідчення усіх дій; визнано, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; підтверджено, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися з використанням простого електронного підпису або УЕП.

Відповідно до довідки про наявність рахунку від 27 лютого 2025 року ОСОБА_1 видано «Чорну картку», валюта рахунку - українська гривня, рахунок № НОМЕР_1 зі строком дії картки до 07/29 (а.с. 114 зворот).

Як вбачається з довідки АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту, ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт за договором про надання банківських послуг «monobank» від 16 липня 2020 року за картою № НОМЕР_2 станом на 16 липня 2020 року 3000,00 грн., станом на 04 квітня 2021 року 25000 грн. (а.с. 114).

До договору банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank/Universal Bank в редакції від 29 червня 2020 року.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 користувалася кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувалася в магазинах, здійснювала переказ грошових коштів на інші карткові рахунки, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту (а.с. 101-113).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого представником позивачем станом на 18 червня 2024 року, розмір заборгованості за договором б/н від 16 липня 2020 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та клієнтом ОСОБА_1 складає 29609,84 грн. (а.с. 10-13).

При цьому відповідачка не надала суду будь-яких доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором перед АТ «Універсал Банк», не довела відсутність заборгованості за тілом кредиту.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною 1-2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 16 липня 2020 року ОСОБА_1 , відповідачка у справі, підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов договору та наведених вище умов. Також відповідачка погодилася, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Крім того, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, як погодилася і з тим що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також, ОСОБА_1 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку.

Підписавши вказану вище анкету-заяву, ОСОБА_1 надала банку право та доручила здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у АТ «Універсал Банк», без додаткових її розпоряджень для погашення будь-яких інших її грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між нею та банком.

Крім того, враховуючи, що послуги банку в проекті monobank надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані відповідачці саме через мобільний додаток, суд дійшов висновку, що відповідачка була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, вищенаведене свідчить про укладення сторонами в установлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.

На підтвердження отримання кредитних коштів та користування кредитними коштами представником позивача надано суду виписку по картковому рахунку (а.с. 101-113), яка є належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, оформлена відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, саме виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

На підтвердження наявності заборгованості банком надано також розрахунок заборгованості, згідно з яким загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 18 червня 2024 року становить 29609,84 грн., у тому числі: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 29609,84 грн. (а.с. 10-13).

Відповідачка та її представниця наданого позивачем розрахунку не спростували, не надали інших доказів існування між ОСОБА_2 та АТ «Універсал Банк» зобов`язань, за якими ОСОБА_1 виконувалось щомісячне внесення коштів на рахунок, та зарахування на погашення існуючої заборгованості.

Щодо посилання представниці відповідачки у відзиві на позов про відсутність у матеріалах справи відповідного підтвердження підписання відповідачкою у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, суд зазначає, що із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору встановлено, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифами за карткою Monobank подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

Отже, заповненням Анкети-заяви відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Таким чином, посилання представниці відповідачки на те, що у справі відсутні докази погодження банком пропозиції позичальника та погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору, не доведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та Правила розумів відповідачка під час укладання договору, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, тобто кредитні кошти не повернула.

Доказів на спростування отримання кредиту відповідачкою суду не надано, тому суд вирішує спір за наявними матеріалами у справі.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг від 16 липня 2020 року відповідачкою суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 16 липня 2020 року, що утворилася станом на 18 червня 2024 року в розмірі 29609,84 грн., яка складається із залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) є доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с. 1).

Згідно з частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з позивача та покладаються на відповідачку.

На підставі статей 6, 11, 526, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 2, 7, 44, 48, 76-81, 89, 128, 133, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: вул. Автозаводська, буд. № 54/19, м. Київ, 04114, ) заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 29609 (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`ять) гривень 84 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: вул. Автозаводська, буд. № 54/19, м. Київ, 04114, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.