Справа № 747/625/21
Провадження№ 6/747/2/25
У Х В А Л А

іменем України

15.05.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И В:

До Талалаївського районного суду надійшло подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяного В.Г. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначається, що з 28.11.2023 року на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 747/625/21 по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_1 , засудженого за ч.5 ст. 185, ч.1 ст 209 КК України про конфіскацію всього належного майна засудженого. До виконавчого листа судом долучено довідку про те, що згідно матеріалів кримінального провадженя відносно ОСОБА_1 опис майна засудженого не проводився, та Інформаційну довідку № 324756957 від 03.03.2024 з державного реєстру речових прав, сформовану Чернігівською обласною прокуратурою про те, що за ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт нерухомого майна, а саме квартира загальною площею 23, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . 30.11.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження за номером в АСВП 73454522 з примусового виконання виконавчого листа № 747/625/21, виданого Талалаївським районним судом про конфіскацію у ОСОБА_1 всього належного йому майна. 04.12.2023 винесена постанова про арешт майна боржника. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.03.2024 та від 05.01.2024 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт житлової нерухомості квартиру загальною площею 23, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . На даний час боржник ОСОБА_1 знаходиться в місцях позбавлення волі, його захисник ОСОБА_2 не володіє інформацією в кого можуть находитись ключі від квартири, що підлягає конфіскації на користь держави. Згідно інформації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 21.02.2025 відсутня інформація стосовно зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 . Також 18.02.2025 до ДП «ПІДПРИЄМСТВО ДКВС України № 4» направлено доручення державного виконавця про вручення під підпис боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження. 25.02.2025 з виходом за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника накласти арешт на квартиру та описати її не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відкривав, про що складено акт державного виконавця у присутності двох понятих та здійснено фото фіксацію дверей, в яких залишено виклик для мешканців квартири АДРЕСА_2 . 25.02.2025 додатково поштою направлено виклик державного виконавця, адресований можливим мешканцям АДРЕСА_3 до Першого відділу ДВС у м Вінниці на 03.03.2025. Однак 15.03.2025 конверт з довідкою поштового відділення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 20.03.2025 повторно державним виконавцем направлено доручення до ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» про вручення в строк до 04.04.20254 під підпис боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та відібрання від нього письмового пояснення про місцезнаходження ключів від квартири та відомостей про осіб, які можуть забезпечити доступ до даної квартири, яка згідно вироку суду підлягає конфіскації на користь держави. 18.04.2025 до відділу з ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» надійшла розписка засудженого ОСОБА_1 від 03.04.2025 про вручення копії постанови та пояснення засудженого. Боржник отримав під підпис постанову про відкриття виконавчого провадження та в поясненні зазначив, що на даний час він не має жодних доходів та майна. Така відповідь боржника є підтвердженням того, що він перешкоджає повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій, оскільки апеляційним судом було встановлено що ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 обвинувачений придбав за гроші, які ним були отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, до його вчинення він не мав у власності жодного об`єкту нерухомості. 22.04.2025 з виходом за адресою, вказаною у виконавчому документі за участю трьох понятих встановлено, що квартира АДРЕСА_2 зачинена, на стук у двері ніхто не реагував, вся кореспонденція, залишена раніше державним виконавцем, знаходилась в дверях без руху, і тому перевірити майновий стан рухомого майна та описати квартиру АДРЕСА_2 не виявилось можливим. Про це складено акт державного виконавця і здійснено фотофіксацію дверей квартири. Тобто, державним виконавцем вжито всіх можливих заходів для безперешкодного входження до житла боржника без примусового проникнення до квартири, проте це не дало результатів.

Тому головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяний В. просить суд надати дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 та проведення опису нерухомого майна.

Розглянувши подання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця. З врахуванням наведеного, боржник, як сторона виконавчого провадження, у судове засідання не викликалися. Державний виконавець на розгляд клопотання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, судом було встановлено, що 01 листопада 2023 року Талалаївським районним судом видано виконавчий лист № 747/625/21 по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_1 , засудженого за ч.5 ст 185, ч.1 ст 209 КК України на підставі ч.1 ст 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням права обіймати посади у господарській сфері, пов`язані з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями строком на один рік. Згідно довідки Талалаївського районного суду від 01.11.2023 опис майна засудженого ОСОБА_1 не проводився. Згідно Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.03.2024 та від 05.01.2024 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт житлової нерухомості квартиру загальною площею 23, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяного В.Г. від 30.11.2023 відкрито виконавче провадження № 73454522 з виконання виконавчого листа Талалаївського районного суду № 747/625/21. Копія зазначеної постанови направлена боржнику ОСОБА_1 30.11.2023. 04.12.2023 постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяного В.Г. в рамках виконавчого провадження № 73454522 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 17.02.2025 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяним В.Г. направлено запит державного виконавця до Вінницької міської ради про надання інформації про кількість зареєстрованих осіб в квартирі АДРЕСА_3 . Згідно відповіді департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 21.02.2025 відсутня інформація стосовно зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 . 18.02.2025 головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяний В.Г. направив доручення керівнику ДП «ПІДПРИЄМСТВО ДКСВ України №4» про вручення під підпис боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.11.20923 та відібрати у засудженого боржника письмове пояснення про місцезнаходження ключів від кв. АДРЕСА_3 та повідомити про осіб, які можуть забезпечити доступ до даної квартири. Згідно акту державного виконавця від 25.02.2025 за адресою АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану боржника двері квартири ніхто не відкривав, про що складено акт у присутності двох понятих та здійснено фото фіксацію дверей, в яких залишено виклик для мешканців квартири АДРЕСА_2 . 25.02.2025 поштою направлено виклик державного виконавця, адресований можливим мешканцям АДРЕСА_3 до Першого відділу ДВС у м Вінниці на 03.03.2025, 15.03.2025 конверт з довідкою поштового відділення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 20.03.2025 державним виконавцем направлено доручення до ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» про вручення в строк до 04.04.20254 під підпис боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та відібрання від нього письмового пояснення про місцезнаходження ключів від квартири та відомостей про осіб, які можуть забезпечити доступ до даної квартири, яка згідно вироку суду підлягає конфіскації на користь держави. 18.04.2025 до відділу ДВС з ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» надійшла розписка засудженого ОСОБА_1 від 03.04.2025 про вручення копії постанови та пояснення засудженого, у якому він зазначив, що на даний час він не має жодних доходів та майна.

При розгляді подання головного Державного виконавця, судом застосовуються наступні положення законодавства.

Пунктом 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що акт є документом, що підтверджує певні встановлені факти або події. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. Як вбачається зі змісту актів від 25.02.2025 та від 22.04.2025 його підписано державним виконавцем та понятими. Зміст актів відповідає вимогам до ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Таким чином, з наданих до клопотання доказів вбачається, що головним державним виконавцем вжито передбачених законом заходів для виконання виконавчого листа № 747/625/21, виданого Талалаївським районним судом про конфіскацію у ОСОБА_1 всього належного йому майна, але це не дало результатів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 9 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення. Ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.2 Закону України «Про міжнародні договори» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо). Згідно з ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

11.09.1997 для України набрала чинності Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків.. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і також зазначено, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013р. по справі № 1-7/2013.

Статтею 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Згідно з п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду. Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб. Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних та конвенційних гарантій громадян. Статтею 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Так, згідно із ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Відповідно до ст. 12 Загальної Декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. Згідно із п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань. При цьому, відповідно до чинного законодавства у поданні про примусове проникнення до житла особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, повинні бути зазначені достовірні дані про наявність такого майна у приміщенні, до якого потрібно здійснити примусове проникнення. Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.06.2018 у справі за № 678/282/16-ц. Суд, при вирішенні спірного питання враховує пропорційність втручання в особисті права людини, з метою дотримання відповідного балансу між приватним та суспільним інтересом.

Так, примусове проникнення до житла є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій і може застосовуватися лише за тих обставин, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, ухвала суду про проникнення до володіння боржника має бути вмотивована, що вказує на те, що суб`єкт такого подання має надати суду належні, допустимі, достовірні докази, що свідчать про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника. Також, виконавець має надати докази, які підтверджують перешкоджання вільному доступу виконавця до володіння боржника. Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів подання, виконавцем вчинені всі необхідні дії з метою належного виконання вироку суду про конфіскацію всього майна засудженого ОСОБА_1 , до якого відноситься і належна йому на праві власності квартира, сам він на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, про наявність виконавчого провадженя щодо нього повідомлений, але він свідомо вводить в оману виконавця, зазначаючи в письмовому поясненні, що ніякого майна у нього немає, тобто свідомо перешкоджає виконанню рішення суду.

Таким чином в ході розгляду подання головного державного виконавця судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження про конфіскацію належної йому квартири, не повідомляє, у кого знаходяться ключі від належної йому квартири для надання можливості виконавцю проникнути до неї для проведення необхідних виконавчих дій. Суд приходить до висновку, що головний державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення суду без примусового проникнення до володіння боржника, а надання дозволу судом на примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи законом не ставиться в залежність від дотримання державним чи приватним виконавцем черговості звернення стягнення на кошти та майно боржника. Надання такого дозволу можливе у разі умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань та за умови, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння. Виходячи з встановленого та аналізуючи надані документи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки матеріали подання містять належні та достатні докази, які вказують на свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду, а також те, що виконавцем дійсно були вжиті першочергові заходи виконавчого провадження, та вжиття інших заходів виконання забезпечить його ефективність, що в свою чергу обґрунтовує наявність підстав для такого втручання в особисті охоронювані законом права боржника. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяного В.Г. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.1,5, 10,18, 48,50,51 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.260, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяного Віктора Григоровича про примусове проникнення до житла задовольнити.

Надати головному державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Медяному Віктору Григоровичу та іншим учасникам виконавчого провадження, залученим виконавцем у встановленому законом порядку, дозвіл на примусове проникнення до житла, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме квартири АДРЕСА_3 з метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 та проведення опису об`єкта нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Суддя: Л.В.Тіщенко