Справа № 681/290/25
Провадження 2/681/286/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача 10 440 грн заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та відповідачем 02.02.2021 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 175871, за умовами якого ОСОБА_1 надано фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності, а саме: в розмірі 2000 грн строком на 30 днів під 2,00 % на день. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Проте, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість з розмірі 10 440 грн, яка складається з: 2 000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8 440 грн - прострочена заборгованість за процентами.

28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 відповідно до умов якого Товариство набуло права грошової вимоги до відповідача на вказану вище суму заборгованості.

Позивачем направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 175871 від 02.02.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога було залишена відповідачем без виконання.

Відповідно до ухвали судді від 17 березня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи.

Копія позовної заяви з доданими до неї документами надіслана відповідачу позивачем 13 лютого 2025 року цінним листом.

ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою місця проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження, однак згідно з відміткою відділення Укрпошти від 03.04.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

02.04.2025 представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених на правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн, копія вказаної заяви з додатками надіслана ним відповідачу 21.03.2025.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, та згідно зі ст.280 за згодою позивача проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 02.02.2021 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_2 (далі Клієнт) в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/ було укладено договір про надання фінансового кредиту № 175871, за яким останньому надано кредит на суму 2 000 грн на строк 30 днів, під 2,00 % в день, дата повернення кредиту 03.03.2021.

Вказаний договір разом з додатком № 1 до нього, яким встановлено графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором AV9879, що був надісланий відповідачу на номер телефону НОМЕР_1 , вказане підтверджується даними пункту 7 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін», додатку № 1 до нього, довідки про ідентифікацію.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. ОСОБА_1 в п.7 «Реквізити та підписи сторін» кредитного договору зазначено реквізити платіжної картки маска картки НОМЕР_2 .

Відповідно до п.п.3.3.3. кредитного договору позичальник Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту.

Відповідно до даних інформаційної довідки № 865/01 від 10.01.2025, виданої ТОВ «Платежі Онлайн», 02.02.2021 через платіжний сервіс «Platon» здійснено перерахунок кредитних коштів у розмірі 2000 грн за реквізитами вказаної платіжної картки НОМЕР_2 , номер транзакції 31224-89620-97144.

28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.

Згідно з п. 1.2. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників.

Товариство здійснило оплату отриманих прав грошової вимоги на користь ТОВ «Займер», про що свідчать відомості копії платіжних доручень № 1653 від 02.11.2021 та № 1672 від 23.11.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10 440 грн, з яких: 2 000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 8 440 грн - сума заборгованості по відсотками.

12.11.2021 «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 175871 від 02.02.2021, однак останнім не вчинено жодних дій для погашення заборгованості.

Як зазначає позивач, за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 175871 від 02.02.2021 в загальному розмірі 10 440 грн, з яких 2000 грн - прострочене тіло, 8 440 грн - прострочені відсотки, на підтвердження чого ним надано виписку з особового рахунка за вказаним кредитним договором за період 02.02.2021-04.12.2024.

Перевіряючи правомірність пред`явлених позовних вимог суд зазначає про таке.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, ними, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

За положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу вимог ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем, матеріали справи не містять.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника.

Зобов`язання за основною сумою боргу за договором № 175871 від 02.02.2021 складає 2000 грн. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені кредитним договором щодо користування кредитними коштами, розрахунок відсотків по договору становить 1200 грн (2000 грн тіло кредиту х 2,00% х 30 днів), котрі підлягають стягненню з відповідача.

Доказів продовження строку надання кредиту у відповідності до п.п.3.3.3. кредитного договору матеріали справи не містять.

Так, відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються також частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами позивач не звертався.

Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Суд не бере до уваги надану позивачем виписку з особового рахунка за кредитним договором № 175871, в частині наявності в ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 8 440 грн, оскільки в ній відсутні відомості про період та порядок нарахування відсотків у вказаній сумі та їх розмір перевищує розмір відсотків за користування кредитом, розрахований відповідно до умов кредитного договору.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 175871 в загальному розмірі 3 200 грн (2 000 грн заборгованість за тілом кредиту + 1 200 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом).

В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 30,65 %, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 742,47 грн.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений з адвокатом Пархомчуком С.В., додаткову угоду № 1 до нього від 27.12.2024, довіреність на ім`я ОСОБА_3 , копію свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт про отримання правової допомоги від 17.03.2025 під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 175871 від 02.02.2021, платіжну інструкцію № 3 6441 від 17.03.2025 на суму 10500 грн, відповідно до яких витрати на правничу допомогу склали 10500 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 3218,25 грн, що складає 30,65 % від 10500 грн.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 280-285, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 175871 від 02.02.2021, яка складається з: 2 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 200 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а всього в загальному розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» 742 грн 47 коп. витрат по сплаті судового збору та 3218 грн 25 коп. витрат на правничу допомогу.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул. Кирилівська, 82, офіс 7 м. Київ поштовий індекс 04080.

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: