ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/562/25 Справа № 171/116/22 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №171/116/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лантух Олег Олександрович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 року,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лантух О.О., звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з позовом до аТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем було укладено договори з обслуговування карткових рахунків, відповідно до яких АТ КБ «Приватбанк» випустив та видав платіжні картки, а саме: картку універсальна № НОМЕР_1 та картку № НОМЕР_2 .

27.12.2021 року в період приблизно з 12.30 години до 14.00 години невідомі особи несанкціонованим шляхом списали з картки універсальна №752539 гроші в сумі 41 500 гривень. Після чотирьох транзакцій з переведення коштів та запиту на збільшення кредитного ліміту до 100 000 грн. вказана картка була заблокована за ініціативи банку через підозрілі транзакції. 27.12.2021 року в період приблизно з 12.30 години до 14.00 години невідомі особи несанкціонованим шляхом списали з картки для виплат 2 745,66 гривень. Карта № НОМЕР_3 рахунок № НОМЕР_4 була замінена на карту НОМЕР_5 , рахунок № НОМЕР_4 , карта № НОМЕР_6 рахунок № НОМЕР_7 була замінена на карту НОМЕР_8 , рахунок № НОМЕР_7 .

За даним фактом позивач невідкладно 27.12.2021 року звернулась до відділення поліції №8 Криворізького райуправління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області.

Позивачем направлено лист звернення до відповідача з вимогою про відміну транзакцій та повернення коштів на рахунок. З метою недопущення нарахування відсотків та штрафних санкцій за несплату кредиту позивачем 06.01.2022 року були внесені особисті кошти в сумі 41 500 грн. на картку Універсальна та закрито кредитну заборгованість.

Листом від 19.01.2022 року відповідачем відмовлено в повернення не санкціоновано списаних коштів. При знятті коштів з картки картка фізично знаходилась в позивача, жодним чином дані картки та її пін код або СVV код не було розголошено стороннім особам.

Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти з рахунку № НОМЕР_4 належному ОСОБА_1 , у розмірі 41 500 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані кошти з рахунку № НОМЕР_7 належному ОСОБА_1 , у розмірі 2 745,66 гривень.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти з рахунку № НОМЕР_4 належному ОСОБА_1 , у розмірі 41 500 гривень. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти з рахунку № НОМЕР_7 , належному ОСОБА_1 , у розмірі 2 745, 66 гривень. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 гривень.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема, зазначено, що суд першої інстанції розглянув справу упереджено, оскільки, в підґрунтя оскаржуваного рішення покладено не докази (службове розслідування, виписки по кредитному рахунку позивача, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань), а нічим не підтверджені пояснення позивача та його представника.

Крім того, факт розголошення конфедеційної інформації позивачем підтверджується службовим розслідуванням, виписками по рахункам позивача, копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим знехтував суд першої інстанції.

Предметом спору є той факт, що позивач заперечує здійснення нею 27.12.2021 банківських операцій з переказу коштів через додаток Приват24 на загальну суму 44 245,66 гривень з використанням її кредитних карток, вважаючи, що такий переказ було вчинено шахрайським способом.

За результатами службового розслідування Службою Безпеки банку про вчинення шахрайських дій по відношенню до клієнта ОСОБА_1 встановлено що: «Під час прослуховування телефонної розмови ОСОБА_1 з оператором, після дзвінків клієнт на лінію клієнтської підтримки 3700 (2 звукозаписи надані відповідачем суду разом з відзовом на позов, відправлено до ЕС 01.05.2024р.), була отримана інформація про те, що ОСОБА_1 виставила на продаж на сайті ОЛХ одяг, згодом з нею через месенджер "Viber" зв`язався покупець і пояснив, що для надходження від нього оплати на її картку, вона повинна зайти за посиланням, яке він відправив у Viber та заповнити форму, де потрібно вказати дані банківської картки, на яку буде зараховано платіж, що клієнт і зробила, ввівши дані по своїй картці для виплат НОМЕР_9 (номер картки, термін дії та cvv-код). Потім система перенаправила її на сайт П24, де вона ввела логін і пароль до свого акаунту. Авторізація в акаунті П24 клієнта відбулася через IVR-виклики, які надійшли з телефону банку на фінансовий номер ОСОБА_1 , де клієнт власноруч підтвердила дозвіл для входу в П24, натиснувши цифру. Потім на екрані смартфону почалася загрузка якоїсь програми, операція продовжувалась досить довго, а згодом ОСОБА_1 почали надходити sms-повідомлення про списання коштів з її карток. За даними ПК банку вхід в акаунт П24 клієнта ОСОБА_1 , під час щахрайських дій, був здійснений двічі, через версію P24WEB та додаток П24.

Враховуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що клієнтом ОСОБА_1 при вході під своїм акаунтом в П24 був здійснений перехід на фішинговий сайт П24. Вказане підтверджується, крім даних з ПК банку також і поясненями клієнта ОСОБА_1 , які вона надала в розмові з оператором клієнтської підтримки. Тобто вже на цій стадії позивачка повідомила стороннім особам-шахраям конфедераційну інформацію (персональні дані) та своїми діями надала можливість третім особам нею скористатися. Таким чином, даною обставиною підтверджується, що власна недбалість та бездіяльність позивача по захисту персональних даних, сприяла третім особам в доступі до персональних даних позивача в системі Приват24, банківських ідентифікаційних даних, для здійснення операцій по списанню коштів з карткових рахунків.

Відповідальність за здійснення 27.12.2021 банківських операцій з переказу коштів та оплати послуг повністю покладається на позивача: «спірна» операція здійснена 27.12.2021, позивач, відповідно до відповіді банку, звернулась 04.01.2022, а банк несе відповідальність за збитки клієнта від можливих шахрайських дій за банківські операції, які вчинені лише після повідомлення клієнта про необхідність блокування карток чи про втрату карток, а не до цього, як бажає позивач. Отже, через власну недбалість позивача та її власні дії, що були спрямовані на переказ стороннім особам кредитних коштів, позивач помилково вважає, що в цьому провина банку. Наявність кримінальної справи та визнання позивача потерпілою особою захищають її порушені права, бо позивач зможе стягнути завдану шкоду в порядку цивільного позову з отримувачів коштів, які на її думку отримали належні їй кошти безпідставно.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що між позивачем та відповідачем було укладено договори з обслуговування карткових рахунків, відповідно до яких АТ КБ «Приватбанк» випустив та видав платіжні картки, а саме: картку універсальна № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою за реквізитами від 20.01.2022 року №ІQ6СВ60ААJРО73NЕ та картку №275253, що підтверджується довідкою за реквізитами від 20.01.2022 року №S3NVL19R8ОВР96VІ.

27.12.2021 року в період приблизно з 12.30 години до 14.00 години години невідомі особи несанкціонованим шляхом списали з картки універсальна №752539 гроші в сумі 41500 гри., що підтверджується випискою з відповідної картки за 27.12.2021 року.

Після чотирьох транзакцій з переведення коштів та запиту на збільшення кредитного ліміту до 100 000 грн. вказана картка була заблокована за ініціативи банку через підозрілі транзакції.

27.12.2021 року в період приблизно з 12.30 години до 14.00 години невідомі особи несанкціонованим шляхом списали з картки для виплат 2745,66 грн., що підтверджується випискою сформованою в додатку «Приват 24».

Карта № НОМЕР_3 рахунок № НОМЕР_4 була замінена на карту НОМЕР_5 , рахунок № НОМЕР_4 , що підтверджується випискою з карток.

Карта № НОМЕР_6 рахунок № НОМЕР_7 була замінена на карту НОМЕР_8 , рахунок № НОМЕР_7 , що підтверджується випискою з карток.

За даним фактом позивач невідкладно 27.12.2021 року звернулась до відділення поліції №8 Криворізького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами кримінального провадження ЄРДР 0000180.

Також позивачем ОСОБА_1 направлено лист звернення до відповідача з вимогою про відміну транзакцій та повернення коштів на рахунок. Листом від 19.01.2022 року відповідачем відмовлено в повернення не санкціоновано списаних коштів.

З метою недопущення нарахування відсотків та штрафних санкцій за не сплату кредиту позивачем 06.01.2022 року були внесені особисті кошти в сумі 41500 грн. на картку універсальна та закрито кредитну заборгованість, що підтверджується доданою квитанцією.

При знятті коштів з картки картка фізично знаходилась в позивача, жодним чином дані картки та її пін код або СVV код не було розголошено стороннім особам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні обставини, які безспірно доводять, ураховуючи недоведеність вчинення позивачем певних дій чи бездіяльності, спрямованих на сприяння втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. Суд критично оцінює доводи представника відповідача, висловлені ним у відзиві, вважаючи їх голослівними, безпідставними та не підтвердженими належними та допустимими доказами, які спростовуються письмовими поясненнями позивача та її представника, матеріалами справи в їх сукупності.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Позивач заперечує здійснення нею 27.12.2021 банківських операцій з переказу коштів через додаток Приват24 на загальну суму 44 245,66 гривень з використанням її кредитних карток вважаючи, що такий переказ було вчинено шахрайським способом. При цьому, позивач в контакті з працівниками банку повідомила (звукозапис розмови), що вона виставила на продаж на сайті ОЛХ одяг, згодом з нею через месенджер "Viber" зв`язався покупець і пояснив, що для надходження від нього оплати на її картку, вона повинна зайти за посиланням, яке він відправив у Viber та заповнити форму, де потрібно вказати дані банківської картки, на яку буде зараховано платіж, що клієнт і зробила, ввівши дані по своїй картці для виплат НОМЕР_9 (номер картки, термін дії та cvv-код). Потім система перенаправила її на сайт П24, де вона ввела логін і пароль до свого акаунту. Авторізація в акаунті П24 клієнта відбулася через IVR-виклики, які надійшли з телефону банку на фінансовий номер ОСОБА_1 , де клієнт власноруч підтвердила дозвіл для входу в П24, натиснувши цифру. Потім на екрані смартфону почалася загрузка якоїсь програми, операція продовжувалась досить довго, а згодом ОСОБА_1 почали надходити sms-повідомлення про списання коштів з її карток. За даними ПК банку вхід в акаунт П24 клієнта ОСОБА_1 , під час щахрайських дій, був здійснений двічі, через версію P24WEB та додаток П24.

Отже, через власну недбалість позивача та її власні дії, що були спрямовані на переказ стороннім особам кредитних коштів, позивач помилково вважає, що в цьому є провина банку.

Вищевказані шахрайські операції стали можливими внаслідок порушення ОСОБА_1 . Умов та правил надання банківських послуг, а саме:

«2.1.4.5.1. Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству».

2.1.4.5.2. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

2.1.4.12.5. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, а в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

2.1.4.12.9. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у Стоп-лист Платіжною системою».

Виходячи з викладеного, збитки спричинені позивачу ОСОБА_1 , не підлягають відшкодуванню за рахунок банку, оскільки, згідно Умов та правил надання банківських послуг:

«2.1.4.12.3. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних».

Відповідно до ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови), що розмішені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет.

Відповідно до п.2.3.1.1.2. сторони узгодили можливість використання Клієнтом наступних Віддалених каналів обслуговування: Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, системи «LiqPay» та «Sendmoney», АТМ, ТСО, SMS, месенджери та будь-які інші системи «клієнт банк», «клієнт - Інтернет банк», «телефонний банкінг», «миттєва безконтактна оплата», якщо Банком надається така технічна можливість.

Згідно п.2.1.4.7.1, п.2.1.4.7.2. Умов, Клієнт має право здійснювати операції за допомогою Безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, в тому числі зняття готівки, отримання інформації про наявність грошових коштів на його рахунках без присутності Картки в банкоматі тощо). Процедура ідентифікації Клієнта, який бажає скористатися Безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком та Клієнтом (Фінансовий номер телефону Клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку Клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо).

Пунктами 2.1.4.5.1 , 2.1.4.5.2 Умов передбачено, що Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

Пунктом 11 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року» №705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15. Верховний суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 317/2745/16-ц, від 18 серпня 2019 року у справі № 564/2153/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 545/3918/16-ц, зазначений правовий висновок підтримав.

Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою Карток, які є Електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку (п. 2.1.4.12.4 Умов).

Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п. 2.1.4.12.5).

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою. (п.2.1.4.12.9. Умов). Відповідно до п. 2.3.1.2.1, система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, призначена для управління реальними банківськими рахунками через мережу Інтернет. Система надає Клієнтам комплекс банківських послуг цілодобово в режимі реального часу з будь-якої точки, що має вихід в Інтернет.

Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу /зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням пінкоду.

Вбачається, що якщо зазначені операції, за твердженням позивача, вона не здійснювала, однак, такі операції можливі за умов розголошення позивачем конфіденційної інформації по карткам, пінкоду, передачі даних та паролів третім особам.

Згідно п.14.3 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Загальні вимоги Національного банку до емісії банкам-резидентам, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і порядок здійснення операцій з їх використанням визначені положенням «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року» №705.

Згідно п. 14.12 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Пунктами 2,5 розділу VI Положення №705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН, та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.9 розділу Х Положення №705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

За змістом п.6 розділу VI Положення №705 та п.14.6 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

За загальним правилом зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України).

Відповідно ч. 1, 2 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, положення умов договору між сторонами, ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року №705, відсутні підстави вважати, що банком порушено вимоги чинного законодавства.

Вина АТ КБ «ПриватБанк» у здійсненні транзакцій по рахунку позивача на суму, що була списана до повідомлення позивачем про незаконне списання - недоведена, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Перевіряючи доводи в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 є недоведеними і не має передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно п.п.1, 3-4 ч.1 та абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України, самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково, та ухвалення нового рішення у відповідній частині, або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно пп. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то сплачений АТ КБ «Приватбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 липня 2024 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лантух Олег Олександрович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні діївідмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1 488,60 гривень судового збору за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста