Провадження № 2/727/465/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до відповідача КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР.

Позивачка зазначає, що з 18 жовтня 2005 року по 24 жовтня 2022 року вона працювала на посаді лікаря-стоматолога-терапевта в КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР.

Стверджує, що на підставі наказу №28-зв від 21 жовтня 2022 року її було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вказує, що при звільненні їй було виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати, а також компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустки за період з 18.10.2021 по 24.10.2022 року.

Позивачка вважає, що її звільнення було незаконним, зокрема, на її думку, підстави, викладені в наказі про звільнення, не відповідали дійсності, оскільки раніше, з 02 травня 2022 року, вона вже була переведена на 0,5 штатної посади відповідно до наказу №62-к від 29.04.2022 року. Відповідач аргументував свою позицію необхідністю збереження робочих місць з метою надання можливості лікарям працювати хоча б на 0,5 штатної посади натомість влітку приймав нових працівників.

На переконання позивачки, вона мала переважне право на залишення на роботі, однак це право не було враховане роботодавцем.

Позивачка вважає, що справжньою підставою її звільнення було повідомлення правоохоронним органам про можливі протиправні дії керівника закладу зокрема щодо привласнення або розтрати бюджетних коштів у період воєнного стану.

На основі викладеного, позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №28-зв від 21.10.2022 року про її звільнення; поновити її на посаді лікаря-стоматолога-терапевта; стягнути з відповідача КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2022 року до моменту поновлення на посаді. Крім цього, просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані з наданням їй правничої допомоги.

В судове засідання призначене на 19 травня 2025 року позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Мар`ян І.С. не з`явились, однак представник позивачки спрямував до суду клопотання, відповідно до змісту якого просив суд розглянути дану цивільну справу без їх участі; позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити.

В попередніх судових засіданнях представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, у відповіді на відзив та у додаткових поясненнях; просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Крім цього, згідно спрямованої представником позивача відповіді на відзив, письмових пояснень та додаткових письмових пояснень останній стверджує, що скорочення штату відбулося з порушенням принципу об`єктивності.

Зауважує, що позивачка працювала лише на 0,5 ставки, тоді як інші працівники займали повні ставки або й більше, а тому представник позивача вважає, що за обставин, які склались, саме позивачка повинна була мати переважне право на залишення на роботі, однак роботодавцем це право позивачки проігноровано.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні докази належного повідомлення позивачки про звільнення.

Стверджує, що документи, на які посилається відповідач, зокрема повідомлення від 15.08.2022 року та акт від 02.09.2022 року не містять підпису позивачки, а ознайомлена вона була лише 04.10.2022 року, що, на думку позивачки, свідчить про порушення роботодавцем вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Крім цього, зауважує, що згідно з наказом №100-к від 10.08.2022 року скороченню підлягало 9 осіб, однак відповідач суперечить сам собі, говорячи про 8 працівників. Крім того, у зведеному штатному розписі кількість іншого персоналу навпаки зросла, попри заявлену збитковість закладу, що ставить під сумнів правомірність саме такого скорочення лікаря-стоматолога-терапевта.

Стверджує, що у новому аналізі, поданому 13.11.2024 року, взагалі відсутня позивачка, а також включені особи іншої спеціалізації (хірурги), що є грубим порушенням стандартів порівняння.

Стверджує, що позивачка мала переважне право на залишення на роботі згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП, оскільки в її сім`ї немає інших працівників із самостійним заробітком, і це право не було враховано.

На основі викладеного представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мар`ян І.С. просив суд задовольнити позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Представник відповідача КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР адвокат Попова-Завгородня С.Г. в судове засідання призначене на 19 травня 2025 не з`явилась, однак представник відповідача спрямувала до суду клопотання, відповідно до змісту якого просила суд розглянути дану цивільну справу без її участі; заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В попередньому судовому засіданні представники відповідача КНП «Міська стоматологічна поліклініка» позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві, вважаючи, що оскаржуваний наказ було прийнято з дотриманням норм трудового законодавства, правомірно, а тому в задоволенні позову просили відмовити.

Згідно спрямованих до суду відзивів на позов та письмових пояснень представник відповідача стверджує, що скорочення штату у КНП «Міська стоматологічна поліклініка» було обґрунтованим у зв`язку зі зменшенням обсягу терапевтичної допомоги та фінансових надходжень.

Вказує, що відповідно до аналізу виконання виробничого плану за січень-червень 2022 року, складеного бухгалтерією на виконання наказу головного лікаря, було проведено аналіз продуктивності праці та кваліфікації всіх лікарів із двох терапевтичних відділень, та відповідно визначено лікарів із найнижчою продуктивністю праці та кваліфікацією, серед яких і була позивачка ОСОБА_1 .

Зауважує, що рішенням адміністрації та профкому підприємства ухвалено скорочення 4 посад лікарів-стоматологів-терапевтів, зокрема й посади позивачки.

Стверджує, що позивачку було повідомлено про скорочення у визначений законом строк, а також запропоновано наявні вакантні посади (сестри медичної та, декретної ставки лікаря-стоматолога-терапевта та реєстратора медичного лікувального відділення). Інших вакантних посад на підприємстві з моменту попередження про звільнення до дати самого звільнення не було .

Вказує, що оскільки вона не надала згоди на переведення, звільнення відбулося згідно з вимогами ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зауважує, що працівників було попереджено індивідуально не пізніше ніж за два місяці до звільнення, а позивачка ОСОБА_1 умисно в присутності свідків відмовилася від отримання під підпис повідомлення про майбутнє звільнення, про що був складений відповідний акт.

Зазначає, що в КНП «Міська стоматологічна поліклініка» з 01.04.2021 року впроваджено відрядну систему оплати праці, яка базується на умовних одиницях працеємності (УОП), тобто оплата праці здійснюється відповідно до виконаної роботи по встановленим нормативам.

Стверджує, що всі працівники були поінформовані про нові умови, а також визначено нормативи навантаження. Оплата проводилася пропорційно фактично виконаній роботі, а всі належні виплати були здійснені у повному обсязі.

Вказує, що працівники, які працюють на умовах неповного робочого дня (зокрема ОСОБА_1 ), мали відповідно скориговані виробничі плани. Дні з частковим навантаженням враховувалися пропорційно тривалості зміни. А тому, представник відповідача стверджує, що облік робочого часу та виконання планів здійснювався коректно.

Стверджує, що відповідач діяв у межах повноважень, усі процедури скорочення були дотримані, було залучено профспілковий комітет, позивачці було запропоновано альтернативні варіанти працевлаштування, переведення на наявні вакантні посади, які вона відхилила, а тому позовні вимоги щодо поновлення на роботі, визнання наказу незаконним та стягнення заробітку вважає безпідставними.

На основі викладеного представник відповідача КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР адвокат Попова-Завгородня С.Г. просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні вказала, що вона являється заступником генерального директора з економічних питань КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Стверджувала, що в результаті реорганізації вищевказане підприємство припинили фінансувати з міського бюджету, а послуги стали платними. Вказала, що в результаті проведеної комісією перевірки було встановлено, що штат підприємства економічно доцільно частково скоротити. Зазначила, що з метою визначення працівників, яких необхідно скоротити, за наказом головного лікаря, бухгалтерією було підготовлено письмовий аналіз виконання виробничого плану за січень-червень 2022 по лікарям стоматологам-терапевтам з двох терапевтичних відділень. Стверджувала, що в основу вищевказаної перевірки було покладено відомості відносно того, скільки лікар витрачає часу на лікування одного пацієнта, а також кваліфікаційний рівень кожного з лікарів, категорію, його стаж роботи та безумовно переважне право працівника на залишення на роботі. Вказала, що згідно нормативних актів, медичний працівник працює не більше 30 годин на тиждень, а тому робоча зміна складає 6 годин на повну ставку. Виходячи із встановленої норми УОП в 23 одиниці за зміну лікаря на повну ставку, отже на одну одиницю роботи лікар мав би витрачати близько 16 хвилин. Зауважила, що при визначенні вищевказаної ефективності працівників враховувався також й розмір їхньої ставки. Зазначила, що після реорганізації змінилась форма оплати праці, яка тепер залежала від кількості відпрацьованих лікарем одиниць за робочу зміну. Вказала, що лікар кожний день складав звіт про обсяг виконаних ним робіт, на основі якого підприємством здійснювалось нарахування та виплата лікарю заробітної плати. Стверджувала, що після реорганізації обсяг виконаних ОСОБА_1 робіт став значно меншим в порівнянні з іншими лікарями, у зв`язку із чим вона була переведена на половину штатної посади. Стверджувала, що в результаті проведеної на підприємстві перевірки комісією, було виявлено ряд працівників з невисоким показником праці, що підлягали скороченню, серед яких була й позивачка ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він являється Завідуючим ортопедичного відділення КНП «Міська стоматологічна поліклініка». Вказав, що після проведеної на підприємстві реорганізації постало питання про скорочення штату працівників. Ствердив, що економічно доцільно було звільнити 4 посади лікарів-терапевтів. Зазначив, що він являвся членом комісії, яка мала перевірити продуктивність праці працівників (лікарів) та їх кваліфікацію, для визначення тих, які підпадають під скорочення та звільнення. Пояснив, що в ході вищезазначеної перевірки та аналізу вони досліджували кадрові та бухгалтерські документи, а також показники роботи лікарів, інформацію про виконання лікарями-стоматологами-терапевтами плану УОП за січень-червень 2022, а саме аналіз складений бухгалтерією по 35 лікарям. Вказав, що в результаті проведеного аналізу комісією на підприємстві були встановлені всі показники та виявлено ряд працівників з невисоким показником навантаження, що підлягали скороченню, серед яких була й позивачка ОСОБА_1 . Ствердив, що комісія неодноразово пропонувала позивачці ОСОБА_1 вакантні посади, однак остання відмовлялась від такого переведення.

Постановою Верховного Суду від 04.09.2024 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.03.2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 05.06.2023 року по цивільній справі №727/10944/22 за позовом ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - було скасовано; вищевказану цивільну справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.09.2024 року було прийнято до свого провадження вищезазначену цивільну справу №727/10944/22 (провадження №2/727/1994/24) за позовом ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; розгляд справи було визначено проводити повторно у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання було призначено на 22.10.2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.11.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено вищевказану цивільну справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2024 року.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Cудом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом № 31-пр від 18.10.2005 року було прийнято на роботу в лікувальне відділення на 1,0 ставки лікаря-стоматолога-терапевта КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» (т.1 а.с.16, 17).

Наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 21.10.2022 року №28-зв «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » позивачка звільнена у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.18, 111).

У зв`язку із реорганізацією медичної установи, з 11.01.2021 року утворилася та розпочала свою діяльність КНП «Міська стоматологічна поліклініка», з 01.04.2021 року змінено умови оплати праці з погодинної на відрядну форму, тоді ж 11.01.2021 року повідомлено всіх працівників про зміну істотних умов оплати праці (т. 1 а.с. 203-204).

Наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 28.01.2021 року №25 затверджено норми навантаження лікаря-стоматолога-терапевта при наданні медичної допомоги дорослому населенню за спеціальністю «Терапевтична стоматологія». Норми навантаження при наданні стоматологічної допомоги на терапевтичному прийомі для лікарів-стоматологів-терапевтів становлять 23 умовні одиниці працеємності на зміну (далі - УОП). Наказ погоджено профспілковим комітетом (т. 1 а.с. 205).

Додатком № 1 до наказу № 25 від 28.01.2021 року встановлені нормативи надання медичної допомоги дорослому населенню за спеціальністю «Терапевтична стоматологія» із зазначенням найменування процедури, шифру МКП та оцінки в УОП (т. 1 а.с. 209).

Із даного наказу від 28.01.2021 року № 25 судом встановлено, що на підприємстві впроваджено облік виконання виробничого плану кожним лікарем-стоматологом-терапевтом, лікарем-стоматологом-хірургом, лікарем-рентгенологом та рентгенолаборантом за кількістю виконаних умовних одиниць працеємності, для нарахування в подальшому заробітної плати працівнику відповідно до виконаної ним роботи.

Наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» №01 від 19.01.2022 року встановлено, що плата за надання всіх платних послуг в усіх структурних підрозділах підприємства вноситься безпосередньо пацієнтом в касу підприємства та через термінал. На підтвердження внесення пацієнтом плати за стоматологічну послугу касиром видається прибутковий касовий ордер встановленої форми. Отримання плати за надану стоматологічну допомогу в готівковій формі безпосередньо лікарями та іншими медичними працівниками забороняється. Із вказаним наказом позивачку було ознайомлено 26.01.2022 року (т.1 а.с.206-207).

Згідно дослідженого судом економічного обґрунтування необхідності скорочення штатних посад лікарського персоналу КНП «Міська стоматологічна поліклініка», складеного заступником генерального директора з економічних питань, підприємство проводить фінансово-господарську діяльність за рахунок коштів, що надходять від надання платних послуг усіх видів та коштів НСЗУ. Результати кількісних показників виконання виробничого плану лікарями-стоматологами-терапевтами за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року свідчить про їх недовиконання, а саме: І терапевтичне відділення виконання виробничого плану становить 49,4%; ІІ терапевтичне відділення виконання виробничого плану становить 42,6%. Результати виконання виробничих планів підтверджують їх систематичне невиконання. Разом із цим, росте обсяг фінансових витрат, пов`язаних із неефективним використанням робочого часу, енергоресурсів та неможливістю використання праці працівників протягом повного робочого часу, раціоналізацією робочих місць через скорочення виконання робочого плану працівниками, відбулися зміни в організації виробництва і праці в лікувальних відділеннях КНП «Міська стоматологічна поліклініка». З метою створення оптимальних умов для ефективного використання трудових та матеріальних ресурсів, уникнення зайвих непродуктивних витрат підприємства, прийняття рішення про скорочення штатних посад лікарів-стоматологів-терапевтів є економічно обґрунтованим, раціональним та необхідним (т. 1 а.с. 119-120).

Наказом № 62-К від 29.04.2022 року «Про зміни в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці» КНП «Міська стоматологічна поліклініка» переведено ОСОБА_1 з 02.05.2022 року на роботу в умовах неповного робочого дня.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.03.2023 року у справі №727/4344/22 за позовом ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу незаконним та скасування, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, визнано незаконним та скасовано зазначений наказ КНП «Міська стоматологічна поліклініка» № 62-к «Про зміну в організації виробництва і праці та зміни істотних умов праці» від 29.04.2022 (т. 2 а.с.1-6).

При цьому, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин зі звільнення позивачки 21.10.2022 року, наказ № 62-К від 29.04.2022 року не був скасований судом, а отже позивачка працювала в умовах неповного робочого дня на посаді лікаря-стоматолога-терапевта лікувального відділення із займанням 0,5 штатної посади.

Із дослідженого судом протоколу спільного засідання адміністрації поліклініки та профкому КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 08.07.2022 року встановлено, що на засіданні було вирішено, що в у зв`язку з переходом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» на платні терапевтичні, хірургічні та рентгенологічні послуги оплата праці лікарів-стоматологів-терапевтів проводиться за результатами виконання виробничого плану за поточний місяць, а аналіз виконання виробничих планів за січень-червень 2022 року та суми надходжень від надання платних послуг з терапевтичної стоматології свідчить про те, що об`єм надання такої допомоги зменшився. При цьому відповідно зменшилось навантаження на одну лікарську посаду, що призведе до зменшення кількості штатних посад не тільки лікарів, але й сестер медичних зі стоматології. Вирішено провести скорочення 4,0 штатних посад лікарів-стоматологів-терапевтів та 1,0 штатну посаду сестри медичної зі стоматології і розробити штатний розпис підприємства, який забезпечить своєчасне та якісне надання платних стоматологічних послуг населенню. Працівникам, які займають посади лікарів-стоматологів-терапевтів і сестер медичних зі стоматології, у відповідності до вимог КЗпП України буде запропоновано переведення на наявні вакантні посади на підприємстві (т. 1 а.с. 121).

Згідно наказу КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 22.07.2022 року № 97-к «Про зміни в організації виробництва та праці, скорочення штату і чисельності працівників» з 21.10.2022 року по підприємству скорочуються 4,0 штатних посад лікаря-стоматолога-терапевта та 1,0 штатна посада сестри медичної зі стоматології (т.1 а.с.215-216).

Пунктом 2.1 даного наказу № 97-к вирішено створити комісію для персонального визначення працівників, які підлягають скороченню.

Пунктом 2.2 даного наказу № 97-к від 22.07.2022 року наказано бухгалтерії в строк до 29.07.2022 року подати голові комісії письмову інформацію про виконання лікарями-стоматологами-терапевтами плану УОП за січень-червень 2022 року.

Із дослідженого судом Аналізу виконання плану умовних одиниць за січень-червень 2022 року лікарями-стоматологами-терапевтами (з 01.01.2022 по 30.06.2022 року) встановлено, що на виконання п.2.2 наказу № 97-к, 29.07.2022 року бухгалтером ОСОБА_5 було підготовлено та подано ОСОБА_6 (як голові комісії для персонального визнання працівників, які підлягають звільненню у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників) вказану інформацію щодо виконання плану умовних одиниць за січень-червень 2022 року лікарями стоматологами-терапевтами (т. 1 а.с. 215, т. а.с.209).

Відповідно до дослідженого судом економічного обґрунтування заступника генерального директора з економічних питань ОСОБА_2 , щодо необхідності скорочення штатної посади лікаря-стоматолога-терапевта ОСОБА_1 від 29.07.2022 року, слідує, що остання систематично не виконує виробничий план умовних одиниць працеємності (УОП), не забезпечує необхідну суму надходжень від наданих платних терапевтичних послуг. Підприємство втрачає частину фінансового ресурсу в результаті такого виконання виробничих завдань ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 112).

Як вбачається з протоколу спільного засідання адміністрації поліклініки та профкому КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 09.08.2022 року, на засіданні вирішено, що скорочення чисельності і штату посад адміністрація вбачає доцільним способом покращення фінансового стану підприємства. Враховуючи проведений по підприємству «Аналіз виконання плану лікарів-стоматологів-терапевтів та лікарів-стоматологів-хірургів за період з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року», встановлено працівників, які займають посади лікарів-стоматологів-терапевтів з найнижчою продуктивністю праці, серед яких є ОСОБА_1 (вища кваліфікаційна категорія) 34,1% (т. 1 а.с. 122-125).

Наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 10.08.2022 року «Про скорочення штату та чисельності працівників лікувального відділення» № 100-к вирішено провести з 21.10.2022 року скорочення штату та чисельності працівників, а саме: 4 штатних посад лікарів-стоматологів-терапевтів та 1 штатну посаду сестри медичної зі стоматології, серед яких і посаду лікаря-стоматолога-терапевта ОСОБА_1 . Запропоновано працівникам, посади яких скорочуються, наявні вакантні посади за кваліфікацією (т. 1 а.с. 126-127).

Відповідно до акту КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 15.08.2022 року вбачається, що лікарю-стоматологу-терапевту ОСОБА_1 було надано для ознайомлення наказ №100-к від 10.08.2022 року «Про скорочення штату та чисельності працівників лікувального відділення». Остання в присутності комісії відмовилась засвідчити своїм підписом ознайомлення з наказом, копію наказу отримала. (т. 1 а.с. 115).

15.08.2022 року КНП «Міська стоматологічна поліклініка» винесла попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади лікаря-стоматолога-терапевта лікувального відділення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 21.10.2022 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Одночасно запропоновано переведення з 21.10.2022 року на одну з вакантних посад, а саме декретну посаду лікаря-стоматолога-терапевта або вакантну посаду сестри медичної зі стоматології (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до акту КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 15.08.2022 року встановлено, що лікарю-стоматологу-терапевту ОСОБА_1 було надано попередження про звільнення, яке відбудеться 21.10.2022 року, однак остання в присутності комісії відмовилась своїм підписом засвідчити ознайомлення з попередженням про звільнення (т. 1 а.с. 116).

З акту КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 02.09.2022 року вбачається, що лікарю-стоматологу-терапевту ОСОБА_1 було запропоновано вакантну посаду реєстратора медичного лікувального відділення. Остання в присутності комісії відмовилась своїм підписом засвідчити ознайомлення з попередженням (т. 1 а.с. 113).

02.09.2022 року КНП «Міська стоматологічна поліклініка» винесла попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади лікаря-стоматолога-терапевта лікувального відділення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 21.10.2022 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Одночасно запропоновано переведення з 21.10.2022 року на одну з вакантних посад, а саме реєстратора медичного лікувального відділення (т. 1 а.с. 117).

26.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася до директора КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР з листом, в якому зазначила, що її було попереджено про наступне звільнення з посади. Вважає, що дане звільнення зумовлено не скороченням чисельності та штату працівників поліклініки, а саме тим, що незадовго до цього вона звернулася із заявою до працівників правоохоронних органів про вчинення корупційного кримінального правопорушення керівництвом поліклініки. Просила в подальшому уникнути психологічного тиску на неї та не порушувати її права, не погрожувати звільненням із займаної посади (т. 1 а.с. 90).

04.10.2022 року КНП «Міська стоматологічна поліклініка» винесла попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади лікаря-стоматолога-терапевта лікувального відділення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 21.10.2022 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Одночасно запропоновано переведення з 21.10.2022 року на одну з вакантних посад, а саме декретну посаду лікаря-стоматолога-терапевта або вакантну посаду сестри медичної зі стоматології (т.1 а.с.118).

Наказом № 28-зв від 21.10.2022 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » КНП «Міська стоматологічна поліклініка», звільнено ОСОБА_1 , лікаря-стоматолога-терепавта лікувального відділення, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1 а.с.18).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП, відповідно до змісту якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Таким чином, пунктом 1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці в п. 1 ст. 40 КЗпП, зокрема, мається на увазі ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

При цьому, розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Такий правовий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених в постановах від 16.09.2021 року у справі № 440/413/20, від 11.06.2020 року у справі № 826/19187/16, від 31.03.2020 року у справі № 826/6148/16, від 09.10.2019 року у справі № 821/595/16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17.

Згідно із статтею 13 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, коли роботодавець планує припинення трудових відносин з причин економічного, технологічного, структурного або аналогічного плану, він своєчасно надає відповідним працівникам інформацію щодо цього питання, зокрема інформацію про причини передбачуваних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, та строк, протягом якого їх буде проведено.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органам місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

За вимогами частини третьої статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відтак, нормами трудового законодавства не передбачено здійснення судом перевірки доцільності скорочення працівників, ці питання стосуються суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб`єкта господарювання та не є предметом доказування у судових спорах.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 415/5022/18 (провадження № 61-13980св19).

При цьому, судом встановлено, що наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 10.08.2022 року «Про скорочення штату та чисельності працівників лікувального відділення» № 100-к з 21.10.2022 року відбулося скорочення штату та чисельності працівників, запропоновано працівникам, посади яких скорочуються, наявні вакантні посади за кваліфікацією.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Роботодавець є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника, з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що КНП «Міська стоматологічна поліклініка» неодноразово повідомляло ОСОБА_1 про скорочення та звільнення з посади, а також було запропоновано подати згоду на перевід з посади лікаря-стоматолога-терапевта на наявні вакантні посади, а саме: 15.08.2022 року запропоновано переведення на декретну посаду лікаря-стоматолога-терапевта або вакантну посаду сестри медичної зі стоматології (т.1 а.с.114); 02.09.2022 року попереджено та запропоновано вакантну посаду реєстратора медичного лікувального відділення (т.1 а.с.114, т.1 а.с.117); 04.10.2022 року попереджено та запропоновано переведення на одну з вакантних посад, а саме декретну посаду лікаря-стоматолога-терапевта або вакантну посаду сестри медичної зі стоматології (т.1 а.с.118).

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що позивачці запропоновано всі наявні вакантні посади на підприємстві, які відповідають її спеціальності та які вона могла зайняти, однак позивачка відмовилась від такого переведення.

При цьому, посилання представника позивача на те, що позивачку ОСОБА_1 не було попереджено під підпис про її можливе звільнення або переведення на іншу посаду за її згодою спростовується Актами КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР від 02 вересня 2022 року (т. 1 а.с. 113) та від 15 серпня 2022 року (т. 1 а.с. 115), відповідно до змісту яких вбачається, що лікарю-терапевту-стоматологу ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади сестри медичної зі стоматології та посаду реєстратора медичного лікувального відділення, однак позивачка відмовилась з ознайомленням з відповідними попередженнями.

Таким чином, на переконання суду, представником відповідача належними та допустимими доказами доведено, що відповідачем як роботодавцем, в передбаченому законом порядку, було запропоновано позивачці усі наявні вакантні посади одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку із скороченням, однак позивачка не скористалась даним правом та не надала згоди на таке переведення.

При цьому, як було встановлено судом, наказом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 10.08.2022 року №99-к «Про внесення змін в організації виробництва і праці та внесення змін до штатного розпису лікувального відділення» з 21.10.2022 року скорочено в штатному розписі лікувального відділення 4 штатні посади лікаря-стоматолога-терапевта, 1 штатну посаду сестри медичної стоматології.

При цьому, згідно роз`яснень Міністерства праці та соціальної політики України чисельність працівників - це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості.

Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 07 квітня 2011 року №114/06/187-11).

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07 «Щодо штатного розпису» штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади по кожній посаді. Прийняття, затвердження керівником підприємства штатного розпису проводиться шляхом видання спеціального локального нормативного акту (наказу), що визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць за структурними підрозділами підприємства.

Штатний розпис має розроблятися на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинної структури та чисельності, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів, зокрема Класифікатора професій ДК 003-2010 (назви посад і професій мають відповідати назвам у Класифікаторі).

За зведеним штатним розписом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» станом на 02.05.2022 року у лікувальному відділенні вищевказаного підприємства наявні 79,25 штатних посад.

Згідно із зведеним штатним розписом КНП «Міська стоматологічна поліклініка» станом на 24.10.2022 року у лікувальному відділенні були наявні 68 штатних посад.

За змістом наведених зведених штатних розписів КНП «Міська стоматологічна поліклініка» вбачається зміна штатного розпису за рахунок зменшення кількості штатних одиниць лікарського персоналу з 39,0 до 30,5; фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою з 16,75 до 15,5; молодшого медичного персоналу з 7,75 до 6,75; ліквідації певних посад господарського персоналу з 10,75 до 8,25 та збільшення штатних посад іншого персоналу з 5 до 7.

Крім цього, з досліджених судом зведених штатних розписів, судом встановлено, що за рахунок зменшення кількості штатних посад робітників та технічних службовців введено 2 штатні посади, а саме: фахівця з публічних закупівель та інженера з охорони праці.

При цьому, вищевказані дві нововведені посади не були запропоновані позивачці, тому що вона не могла виконувати таку роботу через відсутність відповідної технічної освіти та кваліфікації. Інших вакантних посад, які б були наявні та могли бути запропоновані позивачці судом не встановлено, а також і позивачкою та її представником не вказано суду про них, а тому суд приходить до переконливого висновку про те, що позивачці були запропоновані всі вакантні посади на підприємстві з часу її повідомлення про майбутнє звільнення та станом на час її звільнення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18 (провадження № 61-11251св19) зазначено, що «процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури».

В оцінці правомірності звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України Верховний Суд виходить з того, що суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, а також у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2019 року у справі №443/636/18 (провадження № 61-1568св19), від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18)).

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 569/4763/16-ц (провадження № 61-14651св18), вказано, що «власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2015 року № 6-40цс15».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що у КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР мало місце скорочення штату працівників у зв`язку з ліквідацією певних посад та зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

При цьому, позивачці були запропоновані всі наявні вакантні посади (які вона згідно своєї кваліфікації, професії та спеціалізації могла виконувати) на час з моменту першого попередження про звільнення та до самого звільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У частині другій статті 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалішим безперервним стажем роботи на цьому підприємстві, в установі, організації. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Таким чином, тлумачення статті 42 КЗпП України дає підстави для висновку, що переважне право на залишення на роботі при скороченні однорідних професій та посад визначається кваліфікацією і продуктивністю праці.

При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України, а також якщо це передбачено законодавством України.

Застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед всіх працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. У першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватися документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

Також для виявлення працівників, які мають на це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом виготовлення довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто ці обставини повинен з`ясовувати сам роботодавець, приймаючи відповідне рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 вересня 2021 року у справі № 452/2056/18 (провадження № 61-6712св20)).

Як вбачається з матеріалів справи продуктивність праці і кваліфікацію лікарів-стоматологів-терапевтів підприємства було оцінено окремо по всім працівникам із двох відділень, для визначення працівників, які мають менш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Так, з Аналізу виконання плану умовних одиниць за січень-червень 2022 року лікарями-стоматологами-терапевтами (з 01.01.2022 по 30.06.2022 року), судом встановлено, що на виконання п.2.2 наказу № 97-к, 29.07.2022 року бухгалтером ОСОБА_5 було підготовлено та подано ОСОБА_6 (як голові комісії для персонального визначення працівників, які підлягають звільненню у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників) вказану інформацію щодо виконання плану умовних одиниць за січень-червень 2022 року лікарями-стоматологами-терапевтами (т. 1 а.с. 225, т. 3 а.с. 209).

При цьому, з вищевказаного аналізу вбачається, що він складений відносно 35-ти працівників підприємства, лікарів стоматологів-терапевтів та містить зведену бухгалтерією інформацію по даним щодо: кількості зайнятих ставок, плану УОП на січень-червень 2022 року за фактично відпрацьований час, УОП виконання плану, виконання плану УОП по платним послугам за січень-червень 2022, показники відхилення від УОП, відсоток виконання УОП, кількість днів на курси, лікарняні, відрядження, відпустки та дані по виручці.

При цьому, наданий відповідачем аналіз виконання плану умовних одиниць за січень-червень 2022 року лікарями стоматологами-терапевтами (з 01.01.2022 року по 30.06.2022 року) від 29.07.2022 року, на думку суду, є належним та допустимим доказом по справі, а тому приймається судом.

Доказів, які б свідчили про інше позивачкою та її представником суду надано не було.

Із показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судом також встановлено, що наявний в матеріалах справи аналіз результатів виконання виробничих планів, суми надходжень від наданих платних послуг за січень-червень 2022 року лікарями стоматологами терапевтами та склад основних видатків на їх утримання (складений заступником генерального директора по економічним питанням ОСОБА_2 ) не був предметом аналізу на комісії 09.08.2022 року та він стосувався виключно аналізу складу основних видатків на утримання частини лікарів підприємства (т.1 а.с.125).

При цьому, у межах аналізу кваліфікації та продуктивності праці 35 лікарів-стоматологів-терапевтів було окремо оцінено рівень кваліфікації та виконання планових показників для виявлення працівників з найнижчими результатами.

Згідно з протоколом засідання адміністрації та профкому поліклініки від 09.08.2022 року (т. 1 ст. 122-125), рішення про скорочення штату ухвалено з метою покращення фінансового стану установи. Аналіз продуктивності за період січень-червень 2022 року показав, що ОСОБА_1 мала один із найнижчих показників 34,1%, попри наявність вищої кваліфікаційної категорії.

Відтак ОСОБА_1 була включена до списку осіб, які підлягали скороченню (0,5 шт. посади), а працівникам було запропоновано переведення на інші вакантні посади.

Критерієм визначення кандидатів на звільнення стали показники продуктивності праці та кваліфікації, що оцінювались окремо та в сукупності. Окрім того, враховувались документи щодо освіти, підвищення кваліфікації, досвіду, виконання норм виробітку тощо.

Крім цього, розраховуючи вищезазначений аналіз, враховувався також й розмір ставки працівника, про що зазначила й допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .

А також, вищевказаний Аналіз показав, що продуктивність працівників із нижчими кваліфікаційними категоріями ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ін.) перевищувала продуктивність працівників із вищими категоріями, таких як ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

На підставі вищезазначеного було складено список працівників, які підлягали скороченню, серед яких й позивачка ОСОБА_1 , що обіймала 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта (т. 1 ст. 122-125).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у даній справі роботодавцем проведено належний аналіз усіх працівників, дотримано вимог законодавства щодо врахування кваліфікації та продуктивності праці при звільненні за скороченням.

Крім цього, суд вважає хибним посилання представника позивачки на постанову у справі №727/10942/22, відповідно до змісту якої Верховний Суд визнав незаконним звільнення особи за аналогічних обставин, оскільки у вищевказаній справі судами не було досліджено ряд письмових доказів, зокрема які судом досліджені по справі що розглядається.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у даній справі роботодавцем проведено належний аналіз усіх працівників, дотримано вимог законодавства щодо врахування кваліфікації та продуктивності праці при звільненні за скороченням. Докази, надані позивачкою, не спростовують встановлених обставин, зокрема, щодо врахування всіх об`єктивних даних при прийнятті рішення про її звільнення.

А також, доводи позивачки про її звільнення як наслідок поданої нею заяви про нібито корупційні правопорушення керівництва поліклініки, на переконання суду, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

При цьому, доказів, які б свідчили про зазначені обставини ані позивачкою, ані її представником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для скасування наказу КНП «Міська стоматологічна поліклініка» від 21.10.2022 року №28-зв, яким ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Як наслідок не підлягає задоволенню і позовні вимоги про поновлення позивачки на роботі.

При цьому, відсутність підстав для поновлення на роботі позивачки ОСОБА_1 унеможливлює стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому у їх стягненні судом відмовляється за безпідставністю.

Так, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в позові ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» ЧМР про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до КНП «Міська стоматологічна поліклініка» Чернівецької міської ради про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 28 травня 2025 року.

СУДДЯ: