Номер провадження 6/754/136/25
Справа № 754/3063/22
У Х В А Л А

Іменем України

13 травня 2025 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В. В.

за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.

за участю:

заявника (боржника) ОСОБА_1

представника заявника (боржника) - адвоката Якименка М. М.

стягувача ОСОБА_2

представника стягувача - адвоката Логінова К. Е.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі № 754/3063/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору, визначення місця проживання дітей з батьком і стягнення коштів та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю,

У С Т А Н О В И В:

25.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи заяву тим, що Деснянським районним судом м. Києва 06.08.2024 було видано виконавчий лист № 754/3063/22 на виконання Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/3063/22. Однак зміст Постанови Верховного Суду, якою визначено місце проживання малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почерговоі з кожним з батьків, у такому порядку: місяць з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , місяць з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не передбачає заходів примусового виконання рішення. Судове рішення про визначення місця проживання дитини по своїй суті є рішенням про визнання, а за своїм змістом це рішення немайнового характеру. А тому таке рішення не підлягає примусовому виконанню. Ефективним способом захисту прав ОСОБА_2 , якщо вона вважає їх порушеними, є пред`явлення позову про відібрання дітей, а не примусове виконання судового рішення про визначення місця проживання дітей. З огляду на викладене вважає, що Деснянським районним судом м. Києва 06.08.2024 помилково видано виконавчий лист № 754/3063/22 на виконання Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/3063/22, а тому просить суд визнати виконавчий лист № 754/3063/22, виданий 06.08.2024 Деснянським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

29.04.2025 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, прийнято та призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Одночасно судом було вирішено питання щодо заборони на час вирішення споруприймати виконавчий лист № 754/3063/22, виданий 06.08.2024 Деснянським районним судом м. Києва до виконання, в якій судом було відмовлено.

07.05.2025 до суду від Логінова К. Е. , який представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких зазначено, що резолютивна частина рішення, відповідно до якої було видано виконавчий лист, не лише визначає місце проживання дітей почергово з кожним із батьків, а й містить конкретне зобов`язання для того з батьків, з ким проживали діти протягом чергового, визначеного для цього місяця, щодо супроводження (привезення) дітей до місця проживання та передання під фізичну опіку іншому з батьків. У свою чергу ОСОБА_1 добровільно не виконав свій обов`язок та не супроводив (привіз) дітей до місця проживання ОСОБА_2 та не передав їх під її фізичну опіку. Зазначають, що Постановою Верховного Суду від 22.05.2024 по справі № 754/3063/22 зобов`язано, зокрема, ОСОБА_1 вчинити певні конкретні дії, а саме: супроводити (привезти) дітей до місця проживання ОСОБА_2 та передати їх під її фізичну опіку. Тобто заходом примусового виконання вказаного вище рішення немайнового характеру є зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії. Звертають увагу суду, що 13.11.2024 Деснянським районним судом була постановлена ухвала по справі № 754/3063/22, відповідно до якої задоволено скаргу ОСОБА_2 , визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Я. І. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024; визнано неправомірним та скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024; зобов`язано старшого державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Я. І. відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 754/3063/22 від 06.08.2024. У подальшому 10.04.2025 Київським апеляційним судом була прийнята Постанова по справі № 754/3063/22, відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Якименком М. М., залишено без задоволення; ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13.11.2024 залишено без змін. Вказують, що заява від 25.04.2025 ніяким чином не спростовує те, що резолютивна частина Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 по справі № 754/3063/22, передбачає заходи примусового виконання рішення. На підставі наведеного просять залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 754/3063/22, виданого 06.08.2024 Деснянським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

07.05.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що крім очевидної неправомірності видачі виконавчого листа, що призвело до відкриття виконавчого провадження з безпрецедентного до сьогодні примусового виконання рішення про визнання, під загрозу поставлені базові конституційні права малолітніх дітей. Вказує, що згідно норм вітчизняного та міжнародного законодавства, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Зазначає, що діти висловлюють свою категоричну незгоду з примусом до проживання з ОСОБА_2

07.05.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення виконання за виконавчим документом.

08.05.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на заперечення, відповідно до якої зазначено, що адвокат Беляєвої А. В. всупереч Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відверто зловживає своїми процесуальними правами. Вказує, що він намагається згладити кути конфлікту та прийти до певного компромісу з урахуванням всіх вагомих обставин ситуації, що склалася. Однак ОСОБА_2 погоджується розглянути дорослий та виважений компроміс, але через три дні приймає рішення про кримінальне переслідування ОСОБА_1 шляхом подачі відповідних заяв до відповідних органів, обираючи своїми діями шлях загострення конфлікту. Також ОСОБА_1 у відповіді на заперечення зазначав, що ним 06.05.2025 була подана касаційна скарга на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13.11.2024 та постанову Київського апеляційного суду від 10.04.2025 у справі № 754/3063/22, якими було визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Я. І. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 і відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданий Деснянським районним судом м. Києва. Визнано неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024. Зобов`язано старшого державного виконавця Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Я. І. відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 754/3063/22 від 06.08.2024. У касаційній скарзі зазначено, що Постанова Верховного Суду від 22.05.2024 та виконавчий документ не містять заходів примусового виконання рішення, а отже не підлягають примусовому виконанню в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу є законним і обґрунтованим.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Якименко М. М., заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню підтримували. Просили її задовольнити. Також під час розгляду справи ОСОБА_1 просив вирішити справу по суті, поставивши її в пріоритетність над заявою про зупинення виконання за виконавчим документом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник - адвокат Логінов К. Е. заперечували проти задоволення заяви з підстав викладених в своїх запереченнях.

Представник Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

Враховуючи, що суд розпочав розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по суті, заява про зупинення виконання за виконавчим документом втрачає правомірну необхідність такого розгляду, що відповідає ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що у заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню необхідно відмовити, з таких підстав.

22.05.2024 Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, по справі № 754/3063/22, задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року в частині вирішення позовів про визначення місця проживання дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: місяць з батьком; місяць з матір`ю. Щомісячний період проживання дітей з кожним з батьків починається з першого дня місця та завершується останнім днем відповідного місяця. Перший місяць, починаючи з 01 червня 2024 року, діти проживають з батьком. По завершенні місяця, протягом якого діти проживали з батьком чи матір`ю, в останній день той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

06.08.2024 Деснянським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 754/3063/22 на виконання Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №754/3063/22.

02.09.2024 ОСОБА_2 звернулась до Святошинського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення у якій вказувала на невиконання ОСОБА_1 судового рішення щодо графіку передання дітей.

Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 відповідачем виконавчий лист у справі № 754/3063/22 видано від 06.08.2024 повернутий ОСОБА_2 без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 3 і п. 7 ч. 4 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 № 1404-VIII.

Ці обставини встановлені ухвалою Деснянського районного суду м. Києва та Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2025 у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Ярослава Вікторовича, боржник: ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

13.11.2024 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, задоволено скаргу ОСОБА_2 . Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Ярослава Ігоровича, щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 і відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданий Деснянським районним судом м. Києва. Визнано неправомірним та скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 05.09.2024 відповідно до якого ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданий Деснянським районним судом м. Києва. Зобов`язано старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Ярослава Ігоровича відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

10.04.2025 постановою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Якименком М. М., залишено без задоволення. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року залишено без змін.

02.05.2025 головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачуком Р. В. була постановлена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, за виконавчим листом № 754/3063/22 від 06.08.2024.

Також ОСОБА_1 до заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню долучені наступні документи: копія Акта обстеження проживання дитини (дітей) від 20.09.2024; копія Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини 20.09.2024; копію Акту оцінки потреб сім`ї/особи та Висновок оцінки потреб сім`ї від 23.09.2024; копію Довідки про результати перевірки по рапорту ЄО №27674 від 30.06.2024; копію Заяви ( в порядку ст. 214 КК України) про кримінальне правопорушення за ст. 126-1 «Домашнє насильство»; копію Висновку спеціаліста за результатами проведеного психологічного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію Довідки про результати перевірки ЄО №43920 від 30.09.2024; копія Висновку психолога за результатами проведення психодіагностичних досліджень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія Висновку фахівця за результатами психодіагностичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на звернення їх батька ОСОБА_1 ; копія Витягу №179 від 01.08.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні; копію скарги на бездіяльність відповідальних осіб Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 21.10.2024; копія ухвали слідчого судді від 15.11.2024, по справі № 756/13318/24; копії витягів з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000967 та кримінальному провадженню № 0002312, по кримінальному провадженню № 0001379; копію постанови про визнання потерпілим від 13.09.2024; копії аудіо та відеозаписів.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Заявник та його представник просять визнати виконавчий лист № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданий Деснянським районним судом м. Києва на виконання Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №754/3063/22, таким що не підлягає виконанню з підстав його помилкового видання. Оскільки судове рішення про визначення місця проживання дитини по своїй суті є рішенням про визнання, а за своїм змістом це рішення немайнового характеру, а тому таке рішення не підлягає примусовому виконанню. Вважають, що способом захисту у справах про визначення місця проживання дітей є судове рішення про відібрання дітей.

Зазначені вище обґрунтування ОСОБА_1 та його адвоката Якименка М. М. щодо помилкового видання виконавчого листа на виконання Постанови Верховного Суду від 22.05.2024 суд оцінює критично, зважаючи на таке.

Як убачається зі змісту резолютивної частини Постанови Верховного суду від 22.05.2024 у справі № 754/3063/22 як на ОСОБА_2 так і на ОСОБА_1 покладено зобов`язання супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

Постанова Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/3063/22 міститься не тільки визначення місця проживання дітей, що відноситься до спорів про визнання, а і покладає на батьків зобов`язальний характер, який повинен виконуватись почергово кожним із них.

Крім того суд зазначає, що визначення місця проживання дитини з одним із батьків (у разі коли один з батьків змінив без згоди другого з батьків місце її проживання до ухвалення рішення про визначення місця проживання і після ухвалення судового рішення місце проживання дитини не змінював, згідно з ст. 162 СК України) та визначення місця проживання дитини з обома батьками не є тотожними визначеннями, оскільки останнє визначення має встановлений графік проживання дитини, тобто черговість. А отже кожен з батьків має право почергового проживання разом з дитиною, зобов`язуючись виконувати визначений графік проживання дітей у визначені чітко встановлені строки та дії які мають бути вчиненні батьками, що по своїй суті усувають таку потребу як спір про відібрання.

Зокрема приписи ч.1 ст. 5, ч. 1 ст. 13, п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» регламентують, що обов`язок задокументувати виконання судового рішення про визначення місця проживання дітей покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

До того ж суд констатує, що Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2025 у справі № 754/3063/22 за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вергеліса Я. В., щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, вже вирішено питання та встановлено правомірність звернення ОСОБА_2 з таким виконавчим листом до державного виконавця. Суд зобов`язав державного виконавця відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 754/3063/22 від 06.08.2024 виданого Деснянським районним судом м. Києва. Що дає право суду констатувати про правомірне видання виконавчого листа по справі № 754/3063/22.

Суд відхиляє докази, які надані ОСОБА_1 , як на підставу помилковості видання виконавчого листа та визнання його таким, що підлягає виконанню, оскільки копії наданих актів, висновків, витягів, довідок, скарг, аудіо та відео-файлів не спростовують зобов`язальний характер рішення та обов`язковість його виконання і не можуть слугувати помилковості видання виконавчого листа Деснянським районним судом міста Києва по справі № 754/3063/22.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов, як підстава для їх виконання.

Виконавчий лист зобов`язує боржника, інших юридичних та фізичних осіб точно і своєчасно виконати рішення суду чи іншого органу, а також сприяти державному виконавцю у примусовому виконанні рішення.

Таким чином можна констатувати, що виконавчим документом є не рішення/постанова суду, а саме виконавчий лист, який виданий на підставі рішення/постанови суду яке набрало законної сили. У рамках розглянутої справи це Постанова Верховного Суду від 22.05.2024.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи викладене вище, аналізуючи встановлені обставини справи, суд беззаперечно встановив, що спірний виконавчий лист виданий на підставі Постанови Верховного Суду від 22.05.2024, яка набрала законної сили та обов`язкова для виконання всіма сторонами по справі. Спірний виконавчий лист відповідає формі та змісту відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», містить порядок виконання, визначений Постановою Верховного Суду від 22.05.2024, а отже виданий Деснянським районним судом міста Києва правомірно, а відповідно без помилково.

Таким чином заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню необхідно залишити без задоволення.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 5-13, 432 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі № 754/3063/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору, визначення місця проживання дітей з батьком і стягнення коштів та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей з матір`ю - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 13.05.2025.

Суддя В. В. Бабко