Провадження № 22-ц/801/1340/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокуСправа № 127/35845/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

Секретар: Пантелеймонова А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини

Рішення ухвалила суддя Борисюк І. Е.

Рішення ухвалено об 11:24 у м. Вінниця

Повний текст рішення складено 08 квітня 2025 року,

Встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2014 року у справі № 127/29905/13-ц, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто аліменти із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, з 10 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак із 2022 року у позивача суттєво змінився матеріальний стан у зв`язку із погіршенням стану його здоров`я. У квітні 2023 року за результатами Військово-лікарняної комісії центрального госпіталя ВМУ СБУ позивачу встановлено діагноз: внутрішньомозкове об`ємне новоутворення лівої скроневої частки головного мозку. Стан після операції 29 грудня 2022 року кістково-пластичної трепанації черепа, видалення гострої півкульної субдуральної гематоми зліва, тотального видалення внутрішньомозкової пухлини медіобазальних відділів лівої скроневої частки головного мозку з внутрішньомозковим крововиливом; пластинки дефекту твердої мозкової оболонки тахокомбом та фіксації кісткового клаптя титановими пластинами та шурупами. 13 грудня 2023 року ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» встановив позивачу з 15 листопада 2023 року інвалідність І групи «Б». Потребує постійного амбулаторного лікування.

Матеріальний стан позивача суттєво змінився, оскільки таке захворювання потребує значних коштів на лікування, враховуючи ту обставину, що позивач не працює, отримує лише пенсію по інвалідності, суттєві витрати на лікування позивач несе одноособово.

У зв`язку з такими обставинами позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду від 04 червня 2014 року, із 1/4 частини усіх видів доходів на 1/14 частку всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, з дня набрання законної сили даним рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2014 року по справі № 127/29905/13-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/6 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2014 року по справі № 127/29905/13-ц, припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 605,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, на недоведеність обставин, а саме неврахування у повній мірі фінансового становища позивача та його вкрай важкого стану здоров`я, у зв`язку з чим вважає рішення суду несправедливим та необґрунтованим і просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними обґрунтуванню заявлених позовних вимог. Позивач зазначає, що відповідно до довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 5769 від 09 липня 2024 року, він перебуває на обліку ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 23 101,40 грн., яка є недостатньою для покриття всіх його витрат. Стан його здоров`я погіршився, він потребує значних коштів на лікування. Він не працює.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав копії фіскальних чеків за квітень місяць 2025 року, які просить приєднати до матеріалів справи, оскільки не долучив їх раніше з причин їх отримання вже після винесення рішення суду. Звертає увагу на те, що відповідач є працевлаштованою особою, має високий рівень заробітної плати та проводить відпочинок разом із сином за кордоном, що свідчить про її спроможність також забезпечувати гідний рівень життя їх спільного сина. При цьому наявна в матеріалах справи довідка підтверджує розмір доходу відповідача та з неї вбачається, що після зменшення розміру аліментів за цим позовом, інтереси дитини не будуть порушені і дитина буде і надалі забезпечена усім необхідним для життя.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надала.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Геращенко Т. В. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Деркач В. Г. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 10 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 10 червня 2012 року, актовий запис № 917. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 (а. с. 7).

Шлюб розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2014 року по справі № 127/5535/14-ц, яке набрало законної сили 29 квітня 2014 року, що підтверджується відомостями з ЄДРСР.

Також з ЄДРСР вбачається ухвалення 04 червня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області рішення у справі № 127/29905/13-ц, яке набрало законної сили 17 липня 2014 року на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, щомісячно, з 10 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

За цим судовим рішенням 05 серпня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області виданий виконавчий документ, який наразі перебуває на примусовому виконанні у Першому ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 07 серпня 2014 року (виконавче провадження № 44296403), що підтверджується відомостями з АСВП, доступ до якого є публічним.

Зі свідоцтва про хворобу № 11/446 від 20 квітня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби у зв`язку з захворюваннями з виключенням з військового обліку (а. с. 9).

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0034074 від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби встановлено І «Б» групу інвалідності (а. с. 6 зворот).

Із свідоцтва про хворобу № 11/446 від 20 квітня 2023 року, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 438 від 13 грудня 2023 року, консультативного висновку від 13 червня 2024 року та виписок із медичної карти амбулаторного хворого від 22 травня 2024 року і від 23 жовтня 2024 року вбачається наявність у позивача ряду захворювань, зокрема: ураження мозку; позамозкове новоутворення в ділянці охоплюючої та базальних цистерн ліворуч; органічний розлад особистості; астено-депресивний синдром; гастроезофагеальна рефлексна хвороба; виразкова хвороба дванадцятипалої кишки; хронічний холецистит і панкреатит; сечокам`яна хвороба; соматоформна дисфукція вегетативної нервової системи; комбінована дисліпідемія. Проведено оперативне втручання (трепанація черепу): видалення внутрішньомозкового новоутворення (мультиформна гліобластома grade4) лівої скроневої частки головного мозку з внутрішньомозковим крововиливом; пластика дефекту твердої мозкової оболонки тахокомбом та фіксація кісткового клаптя титановими пластинами та шурупами, а також проведено променеву терапію (а. с. 9-15).

З довідок № 5769, № 8234 і № 8235, виданих 09 липня 2024 року і 13 грудня 2024 року, відповідно, ГУ ПФУ у Вінницькій області, вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності (а. с. 11 зворот, 41, 42).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23 грудня 2024 року вбачається, що за період з 1 кварталу по 3 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_1 в Державному реєстрі відсутня (а. с. 40).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 06 листопада 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у військовій частині НОМЕР_2 та отримує дохід (а. с. 29).

З консультативних висновків вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має простий гіперметропічний астигматизм обох очей (далекозорість), деформацію колінних суглобів, плоскостопість, сколіоз І ст. та остеохондроз поперекового відділу хребта (а. с. 59, 60, 63, 65, 68, 69).

У зв`язку із вказаним понесені витрати на медичні обстеження і придбання дитині окулярів (а.с. 61, 64, 67).

Із видаткової накладної від 07 листопада 2024 року вбачається придбання офісного крісла, як стверджує адвокат відповідача, необхідного для дитини у зв`язку із захворюванням хребта (а. с. 70).

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 553 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27 червня 2024 року до 28 червня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні МЦ «Інномед-Педіатрія» з діагнозом «гострий гастроентерит середнього ступеню важкості Ексикоз ІІ (а. с. 72-74).

На підтвердження витрат на лікування дитини в стаціонарі відповідачкою надано фіскальний чек (а. с. 71).

Задовольняючи позов частково та ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів із 1/4 частки до 1/6 частку, суд першої інстанції виходив із того, що встановлені судом обставини вказують на погіршення стану здоров`я позивача, що також призвело до зміни його матеріального стану з часу ухвалення рішення суду від 04 червня 2014 року. Такі обставини впливають на змогу позивача сплачувати аліменти у визначеному цим рішенням суду розмірі. При визначенні розміру аліментів враховано матеріальні можливості позивача, всі встановлені обставини справи, що позивач є непрацездатною людиною; у нього відсутні на утриманні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, дочка, син; що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків незалежно від матеріального становища, а неможливість його виконання не звільняє від такого обов`язку; що позивач потребує лікування, доказів розміру витрат на яке позивачем не надано; що іншого доходу крім пенсії по інвалідності, позивач немає. Також суд врахував і те, що на матеріальний стан позивача можуть впливати не лише його офіційні доходи, але й спосіб його життя, яким майном він володіє і користується тощо, що також свідчить про його фінансову спроможність.

Апеляційній суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В даному випадку, посилаючись як на підставу для зменшення присуджених судовим рішенням аліментів, позивач ОСОБА_1 посилався на погіршення стану свого здоров`я та встановлення йому групи інвалідності у зв`язку з чим погіршився його матеріальний стан.

На переконання апеляційного суду позивачем ОСОБА_1 надано достатньо доказів на підтвердження суттєвого погіршення його здоров`я та як наслідок матеріального стану.

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0034074 від 13 грудня 2023 року ОСОБА_1 внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби встановлено І «Б» групу інвалідності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1317 від 03 грудня 2009 року, пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (в редакції чинній на момент призначення інвалідності) підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Зазначені обставини слід розглядати як підтвердження істотного погіршення стану здоров`я позивача, яке настало після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у вигляді частки з усіх видів його заробітку (доходу). Встановлення йому підгрупи «Б» I групи інвалідності унеможливлює його працевлаштування та, відповідно, отримання доходу від трудової діяльності.

У зв`язку з цим колегія апеляційного суду вважає недоречним посилання суду першої інстанції на відсутність доказів розміру витрат на лікування, оскільки, з урахуванням тяжкості захворювань позивача, отриманих у зв`язку з проходженням військової служби, потреба в постійному лікуванні та сторонньому догляді є очевидною та обґрунтованою.

При цьому твердження суду першої інстанції про те, що на матеріальне становище позивача можуть впливати не лише його офіційні доходи, але й спосіб життя, яким майном він володіє або користується, є неприпустимими припущеннями, що суперечать вимогам ст. 81 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення по суті спору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити повністю, зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду від 04 червня 2014 року, із 1/4 частини усіх видів доходів на 1/14 частку всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно, з дня набрання законної сили даним рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що зменшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького міського суду від 04 червня 2014 року, з 1/4 частини до 1/14 частини усіх видів його доходу, не відповідатиме найкращим інтересам дитини, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Водночас, виходячи з необхідності балансу інтересів дитини та платника аліментів, який через об`єктивні обставини не має змоги продовжувати сплачувати аліменти у попередньо визначеному розмірі, суд бере до уваги положення статті 192 СК України, яка передбачає можливість зміни розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану сторін.

У цьому випадку позивачем належно доведено істотне погіршення стану його здоров`я під час проходження військової служби та встановлення йому інвалідності I групи, підгрупа «Б», що є достатніми та самостійними підставами для перегляду раніше визначеного розміру аліментів.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обґрунтованим зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/8 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2014 року по справі № 127/29905/13-ц, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на 1/8 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2014 року по справі № 127/29905/13-ц, припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2025 року