Справа № 397/1520/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в інтересах якого діє представник - Мишевська Наталія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області

від 08.05.2025 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 486400-КС-002 про надання кредиту від 06.02.2024 станом на 14.11.2024 у розмірі 69537,40 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

21.05.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення, в якій остання просить задовольнити заяву про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2025 року по справі №397/1520/24, скасувати його та призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своєї заяви відповідачка зазначила, що не приймала участь в судовому засіданні оскільки не отримувала повісток. Вона вже давно проживає в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 . Однайомившись зі змістом рішення, наполягає на його перегляді, оскільки дійсно, під тиском шахраїв отримала кредит від позивача. Цими грошима вона не користувалась, вони були взяті під тиском шахраїв і одразу ними переведені на інший рахунок. Вона не уникала від своїх боргових зобов`язань, і зверталась до позивача щодо припинення нарахувань у зв`язку з тим, що нею було взято кредитні кошти внаслідок шахрайських дій. Також вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Комісія є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Заявлена позивачем до стягнення з відповідачки комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, належним чином не обгрунтовані та не доведені, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії, на її думку, задоволенню не підлягають. Вона не була належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, оскільки не отримувала судові повістки, у зв`язку з чим не могла прийняти участь у судовому засіданні та подати свої заперечення. Про судовий процес та заочне рішення дізналась нещодавно в реєстрі судових рішень. Вважає, що суд не належно інформував її про час і місце розгляду справи, не були повно з`ясовані всі обставини справи, оскільки вона розглянута лише на підставі доказів, наданих лише позивачем. Вважає, що суд не дослідив всі докази які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено її розгляд (а.с.190-191).

26.05.2025 заявницею подано до суду заяву про розгляд заяви без її участі; просила задовольнити заяву та скасувати заочне рішення суду (а.с.204).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому просив провести судове засідання за їх відсутності та відмовити у задоволенні заяви відповідачки про перегляд заочного рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2025 у справі №397/1520/24) (а.с.131-189).

Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 287 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі сторін.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, повно, всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.05.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє представник - Мишевська Наталія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (код ЄДРПОУ - 41084239) заборгованість за Договором №486400-КС-002 про надання кредиту від 06.02.2024 станом на 14.11.2024 у розмірі 69537 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 40 (сорок) копійок, яка складається з: 18220,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 51317,40 грн. - сума прострочених платежів по процентах, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок (а.с.114-117).

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з?явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, згідно чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за існування двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування підстав для перегляду заочного рішення відповідачка зазначила про те, що не приймала участь в судовому засіданні оскільки не отримувала повісток. Вона вже давно проживає в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, вона не була належним чином повідомлена про місце і час судового розгляду, оскільки не отримувала судові повістки, у зв`язку з чим не могла прийняти участь у судовому засіданні та подати свої заперечення. Про судовий процес та заочне рішення дізналась нещодавно в реєстрі судових рішень. Вважає, що суд не належно інформував її про час і місце розгляду справи, не були повно з`ясовані всі обставини справи, оскільки вона розглянута лише на підставі доказів, наданих лише позивачем. Вважає, що суд не дослідив всі докази які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що 27.11.2024 за вих. №7244/24, на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, судом здійснено запит до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області щодо реєстрації місця проживання відповідачки ОСОБА_1 (а.с.67 на звороті).

11.12.2024 Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області своїм листом від 11.12.2024 №2773/02.4-13 повідомила, що згідно реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.67).

На підставі ухвали судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє Мишевська Наталія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі; справу призначено до розгляду на 03.02.2025. Також, даною ухвалою судді встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог ст. 178 ЦПК України та роз`яcнено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с.68-70).

Ухвала про відкриття провадження від 16.12.2024 направлена відповідачці ОСОБА_1 на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлена останній до електронної скриньки 16.12.2024 14:47:30 (а.с.71).

Також, судову повістка про виклик до суду на 03.02.2025 направлено ОСОБА_1 у додаток «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 та доставлено останній 17.12.2024 12:05:47 (а.с.78).

Крім того, ухвала суду про відкриття провадження від 16.12.2024 та судова повістка про виклик до суду у даній справі на 03.02.2025 направлена відповідачці ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації проживання, що також зазначена у позові, проте рекомендоване повідомлення про вручення даного поштового відправлення повернулося на адресу суд з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.82-86).

03.02.2025 у судове засідання сторони не з`явилися, а тому судове засідання відкладено на 28.02.2025 (а.с.93).

Виклик відповідачки ОСОБА_1 у судове засідання на 28.02.2025 здійснено шляхом опублікування оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.97), а також шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на 28.02.2025 у додаток «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 , яке доставлено останній 03.02.2025 10:26:34 (а.с.100).

28.02.2025 у судове засідання сторони не з`явилися, а тому судове засідання відкладено на 08.05.2025 (а.с.103).

Виклик відповідачки ОСОБА_1 у судове засідання на 08.05.2025 здійснено шляхом опублікування оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.107), а також шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на 08.05.2025 у додаток «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 , яке доставлено останній 05.03.2025 13:00:36 (а.с.109).

Однак, відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала.

А тому, судом 08.05.2025, на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача (а.с. 8 на звороті), постановлено ухвалу про заочний розгляд справи та винесено заочне рішення (а.с.111-112, 114-117).

Рішення суду від 08.05.2025 направлено відповідачці ОСОБА_1 на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлена останній до електронної скриньки 08.05.2025 11:03:30 (а.с.123).

Суд зауважує, що вказані засоби зв`язку з відповідачкою ОСОБА_1 (електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 та номер телефону НОМЕР_2 ) зазначені як в договорі №486400-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 06.02.2024 так і в позовній заяві (а.с.2, 16-30).

Згідно з ч.5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч.2-4, 6-8, 11, 13 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи . За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, заявниця, звертаючись до суду із заявою про скасування заочного рішення, не надала до суду належних і допустимих доказів, лише власні твердження, які не заслуговують на увагу, а саме про те, що суд розглянув справу за її відсутності, внаслідок чого відповідачка була позбавлена права надавати докази, оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, проте відзиву та доказів на заперечення вимог позову до суду не подала, а також не повідомила письмово суд про неможливість своєчасно подати докази, про причини неявки у судові засідання та їх поважність.

Отже, наведені в заяві доводи є безпідставними.

Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнов проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).

Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 13.125.20112 року №17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Отже, відповідачка зобов`язана була добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

При цьому, судом встановлено, що заявницею не додано до заяви про перегляд заочного рішення жодних належних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи по суті.

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказала, що під тиском шахраїв отримала кредит від позивача. Цими грошима вона не користувалась, вони були взяті під тиском шахраїв і одразу ними переведені на інший рахунок. Вона не уникала від своїх боргових зобов`язань, і зверталась до позивача щодо припинення нарахувань у зв`язку з тим, що нею було взято кредитні кошти внаслідок шахрайських дій. Також вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Комісія є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Заявлена позивачем до стягнення з відповідачки комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, належним чином не обгрунтовані та не доведені, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії, на її думку, задоволенню не підлягають.

Однак, відповідачкою не надано жодних належних та достатніх доказів проти позовних вимог позивача. У своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідачка не заперечує щодо укладення кредитного договору з позивачем та отримання кредитних коштів. Разом з тим вказує на вчинення таких дій під тиском шахраїв. На підтвердження своїх обгрунтувань щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів звернення до вілліу поліції із заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій, відкриття за її заявою кримінального провадження (що підтверджується витягом з ЄРДР), визнання її потерпілою, здійснення досудового розслідування та прийняття судового рішення щодо притягнення шахраїв до відповідальності.

Також ОСОБА_1 не надано жодних належних доказів щодо її звернення до позивача з приводу припинення нарахувань відсотків за кредитним договором.

Крім того, доводи ОСОБА_1 щодо стягнення з неї комісії є необгрунтованими, оскільки позивачем до відповідача у позові не заявлялися вимоги про стягнення комісії та судом під час прийняття судового рішення вимоги про стягнення комісії не вирішувалися.

Таким чином, суд не приймає вищевказані обставини, як підстави для перегляду заочного рішення, оскільки зазначені відповідачкою обставини не мають істотного значення для правильного вирішення справи по суті та не спростовують правильність ухваленого судом заочного рішення.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідачки та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Отже, заяву відповідачки про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 259-261, 284-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», в інтересах якого діє представник - Мишевська Наталія Миколаївна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Максимович