ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року

м. Харків

справа № 643/9972/19

провадження № 22-ц/818/542/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року в складі судді Алтухової О.Ю.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Моторно (транспортне) страхове бюро України ( надалі МТСБУ) звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача в порядку регресу грошових коштів у розмірі 100000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22.02.2017 року о 1З год 45 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в м. Харкові допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». Провина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року по справі № 643/2960/17. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Згідно звіту № 29/03-17 про оцінку автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак « НОМЕР_2 » від 15 березня 2017 року, складеного TOB «Клевер Експер», вартість відновлювального ремонту становить 255 371,84 грн, а ринкова вартість становить 174 604,00 грн. Позивачем, враховуючи ліміт відповідальності, було визначено страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП то позивач набув право зворотної вимоги до водія ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року позовну заяву МТСБУ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Моторного (транспортного) в порядку регресу в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив заочне рішення скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та зробив висновки що не відповідають фактичним обставинам у справі та вимогам закону. А саме суд помилково вважав, що ОСОБА_1 є винуватцем ДТП. Провадження про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. У зв`язку з тим, що вину ОСОБА_3 судом не встановлено, то і відшкодування шкоди в поряду регресу не повинно відбуватися за рахунок відповідача. Судом першої інстанції не було витребувано матеріали адміністративної справи в якій було проведено судову авто-технічну експертизу, якою встановлено що дії водія транспортного засобу ВАЗ 21093, ОСОБА_1 та дії водія транспортного засобу Мітсубісі-Лансер - ОСОБА_4 , за певних варіантів розвитку подій, не відповідали вимогам ПДР та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди. Також, посилався на неналежне повідомлення його про час та місце розгляду справи та не направлення йому судом ухвали про відкриття провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ просить заочне рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги викладені у рішенні суду висновків не спростовують.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №296/9824/19 (провадження №61-13685св20).

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено статтями 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з частинами першою-шостою статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.п. 1,3 ч.8 ст. 128 ЦПК України).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою суду від 12 серпня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою МТСБУ до ОСОБА_1 , судове засідання було призначене на 28 серпня 2019 року на 14:00. В зазначене та наступне судове засідання відповідач викликався своєчасно та належним чином.

В матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про направлення судових повісток ОСОБА_1 , які повернуті без вручення з відміткою працівника пошти, що «одержувач не розшуканий» (а.с. 82-83, 88-89).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 22.02.2017 року о 13-45 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки BA3-21093 д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові на перехресті вул. Салтівське шосе та пр. Льва Ландау, виконуючи маневр повороту ліворуч не впевнився в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Міцубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду.

Постановою Московського районного суду від 18.01.2018 р. провадження відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, закрито у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення. Постанова суду набрала чинності 30.01.2018 року (а.с. 5).

З положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Мітсубісі» державний номерний знак « НОМЕР_2 » на момент ДТП належав ОСОБА_6 та був застрахований згідно полісу № АЕ/8137550 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії з 15.07.2016 р. по 14.07.2017 р. (а.с. 9-10, 23).

Згідно інформації, наданої позивачем, та відомостям, які містяться у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 17.02.2016 року на момент ДТП у ОСОБА_1 , який керував автомобілем BA3 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 6-8, 24).

Відповідно до звіту № 29/03-17 від 15 березня 2017 року про оцінку автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак « НОМЕР_2 », складеного TOB «Клевер Експер», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 255 371,84 грн, а ринкова вартість становить 174 604,00 грн. (а.с. 26-53).

Згідно довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 18.04.2018 р. розмір відшкодування шкоди завданої автомобілю автомобіля «Мітсубісі», державний номерний знак « НОМЕР_2 » складає 100 000,00 грн. (а.с. 56).

Згідно платіжного доручення № 904300 в від 27 квітня 2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України ОСОБА_6 по справі № 39773, згідно наказу № 4022 від 27.04.2018 року (а.с. 55), виплачені 100 000,00 грн. (а.с. 57).

Відповідно до наданого висновку судової автотехнічної експертизи № 9218 від 31.10.2017 проведеної по справі 643/2960/17 про адміністративне правопорушення у відношенні водія ОСОБА_1 зазначено, що з причин, які вказані в дослідницькій частині висновку визначити експертним шляхом на який сигнал світлофора рухались автомобілі ВАЗ -21093 та Міцубісі-Лансер перед ДТП експертним шляхом не представляється можливим.

Запропоновано 2 висновки по поясненням кожного з водіїв.

1-й варіант по поясненням водія автомобіля Мітцубісі - Лансер ОСОБА_7 . В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідно до вимог п.п. 10.1,16.6 ПДР України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Міцубісі-Лансер для водія автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 16.6.ПДР України для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21093 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 10.1,16.6 ПДР України та технічної точки зору знаходилась в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП України.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Міцубісі-Лансер ОСОБА_7 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР України.

З причини, які вказані в дослідницькій частині висновку, вирішити питання «З якою швидкістю рухався автомобіль Міцубісі- та чи мала водій ОСОБА_7 технічну можливість при виникненні небезпеки зупинити автомобіль, відповідно до п. 12.3 ПДР України? Чи вбачаються в діях водія ОСОБА_7 невідповідності вимогам ПДР України, які знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП? На даному етапі дослідження експертним шляхом не представляється можливим.

З причин, які вказані в дослідницькій частині висновку, вирішення питання в частині: «…чи мала водій ОСОБА_7 технічну можливість при виникненні небезпеки зупинити автомобіль. відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України?», - з технічної точки зору, позбавлено логічного сенсу та дане питання експертом не вирішувалось.

ІІ - варіант: по поясненням водія автомобіля ВА3 21093 ОСОБА_1 .

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВА3-21093 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог на. 10.1, 12.3 Правил дорожнього рух України.

З причин, які вказані в дослідницькій частині висновку, вирішити питання: «Чи вбачаються в діях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились би в причинному зв?язку і виникненням ДТП?». - на даному етапі дослідження, експериним шляхом не представляється можливим.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля Міцубісі-Лансер ОСОБА_7 , повинна була діяти відповідності до вимог п.п. 8.7.3 е), 8.10 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 для водія автомобіля Міцубісі- ОСОБА_8 визначалась шляхом виконання нею вимог п.п. 8.7.3 е, 8.10 ПДР України для чого в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Міцубісі Лансер Кошель ( ОСОБА_9 не відповідали вимогам пл. 8.7.3 е, 8.10 Править дорожнього руху України та з технічної точки зору, знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транепортної пригоди.

З причин, які вказані в дослідницькій частині висновку, вирішення витання в частині: «...чи мала водій ОСОБА_7 , технічну можливість при виникненні небезпеки зупинити автомобіль, відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України" з технічної точки зору, позбавлено логічного сенсу за дане питання експертом не вирішувалось (а.с. 179-181).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Вина ОСОБА_1 , який 22.02.2017 року о 13-45 год. на перехресті вул. Салтівське шосе та пр. Льва Ландау керував автомобілем марки BA3-21093 д.н.з. НОМЕР_1 та виконуючи маневр повороту ліворуч не впевнився в тому, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Міцубісі Лансер» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду, - підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6-7), схемою ДТП (а.с. 8) та постановою Московського районного суду від 18.01.2018 року у справі № 643/2960/17 (а.с. 5).

Встановлені обставини справи ОСОБА_1 не спростував.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована, що ДТП виникло не з його вини, що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду про те, що оскільки МТСБУ сплачено потерпілій особі 100000,00 грн у порядку відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, наявні підстави для стягнення в порядку регресу з відповідача вказаної суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_1 не встановлена, а тому у останнього не виникло обов`язку з відшкодування шкоди не є обґрунтованими тому що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні ДТП.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 335/8507/16-ц, відповідно до якої закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені у справі обставини та керуючись вимогами п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст, 11, 599, 1166, 1181, 1191 ЦК України позов МТСБУ підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути в порядку регресу 100000,00 грн.

Доводи скарги належним чином не підтверджені та спростовуються наявними у справі доказами та встановленими на їх підставі обставинами, відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2025 року

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук