Провадження № 22-ц/812/612/25 Головуючий суду першої інстанції Микульшина Г.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Миколаїв Справа № 489/3898/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

за участі відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року, повне судове рішення складено 06 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Микульшиної Г.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання нікчемним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 02 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213.

Зазначений договір, разом із правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та іншими супутніми документами.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору в сумі 15 000 грн, та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди № 1 в сумі 3 000 грн.

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 07 лютого 2024 року у нього утворилась заборгованість перед банком у розмірі 117 120 грн, яка складається з: 18 000 грн - заборгованості за кредитом, 99 120 грн - заборгованість за відсотками.

Позивачем було прийняв рішення про часткове списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 частину заборгованості за кредитним договором в розмірі 90 000 грн, з яких: 18 000 грн - заборгованості за кредитом, 72 000 грн - заборгованість за відсотками.

17 червня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання нікчемним кредитного договору.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що позивачем не було дотримано порядку укладення кредитного договору в електронній формі.

Відповідно до положень діючого законодавство передбачено перелік відомостей, які мають бути зазначені в кредитному договорі. Однак оскаржуваний договір не відповідає вимогам до договору про споживчий кредит.

З цих підстав ОСОБА_1 вважає договір про відкриття кредитної лінії нікчемним.

Крім того зазначає, що примірник договору про споживчий кредит не був наданий йому у встановленому законом порядку.

З урахуванням викладеного ОСОБА_3 просив суд визнати договір про відкриття кредитної лінії від 02 серпня 2023 року № 1249-6213 нікчемним та застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину шляхом повернення його сторонами другій стороні у натурі все, що вони одержали на виконання цього договору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2024 року первісний та зустрічний позови об`єднанні в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі та підписаний позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Всі вимоги, передбачені ЗУ «Про електронну комерцію» та ЦК України на час укладення оскаржуваного договору сторонами були дотримані та будь-яких підстав для визнання його нікчемним не встановлено.

Належних та неспростовних доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника ОСОБА_1 позивачем не надано. Долучені ним до матеріалів справи довідки, видані самим позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не є достовірними та достатніми доказами зарахування коштів на рахунок боржника (фактичного надання кредиту після укладення договору про відкриття кредитної лінії). Будь-яких інших доказів повідомлення від фінансової установи, яка здійснювала проведення розрахунків, відомостей платіжної системи LiqPay, тощо позивачем до матеріалів справи не долучено, клопотань про витребування доказів не заявлено.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні первісного позову, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги первісного позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до Правил відкриття кредитної лінії заявник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки або банківського рахунку, що належить йому особисто, для можливості належного використання кредитодавцем своїх зобов`язань. Заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначених під час укладення договору.

Перед отриманням кредиту відповідач отримав підтвердження, що позивач має доступ до управління картковим рахунком та може розпоряджатись коштами на цьому рахунку.

Позивач за первісним позовом є фінансовою установою, що відповідно до наявної ліцензії може надавати лише одну фінансову послугу: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Здійснення переказу коштів не охоплюються цією ліцензією, а отже, для видачі кредитів в безготівковій формі, позивач має залучити надавача платіжних послуг. В даному випадку таким надавачем є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), через платіжну систему LiqPay.

Суд першої інстанції з власної ініціативи здійснив витребування доказів.

Твердження суду про те, що картка НОМЕР_1 емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» є помилковим, оскільки емітентом зазначеного платіжного засобу є АТ «Акцент-Банк».

Таким чином, суд першої інстанції допустив помилку витребувавши докази саме з АТ КБ «ПриватБанк», що не є емітентом вищезазначеної банківської карти.

Позивачем було видано кредит з використанням тих реквізитів платіжної картки, які зазначив відповідач та просив надати кредит на ці реквізити. Після отримання підтвердження про те, що картка активна, а відповідач має доступ до розпорядження коштами за допомогою цієї картки, шляхом ініціювання платіжної операції, яка здійснена надавачем платіжних послуг у точній відповідності з законом.

Встановлені обставини справи в частині перерахування коштів, встановлення банку-емітента платіжного засобу відповідача, є не достовірним, що спричинило неповне з`ясування обставин у справі.

Крім того відповідач не звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення третіми особами.

Відповідачем визнано факт отримання кредиту у своїй зустрічній позовній заяві.

Суд першої інстанції допустився помилки при визначенні банку емітента, що випустив банківську карту відповідача на яку були перераховані кредитні кошти та належним чином не дослідив матеріали справи.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від відповідача за первісним позовом не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 02 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (https://creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1249-6213. Даний договір, разом з правилами відкриття кредитної лінії, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 7562.

Даний кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір, у відповідності до норм частини першої статті 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів у розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (пункти 2.2, 4.1 договору про відкриття кредитної лінії).

Згідно з пункту 4.2 договору про відкриття кредитної лінії, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом (4.10, 10.1 договору про відкриття кредитної лінії).

За умовами пункту 4.9 наведеного договору сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.

Відповідно до пункту, 4.12 договору про відкриття кредитної лінії, строк кредитування становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення кредиту 27 травня 2024 року.

Згідно положень 3.1 договору він укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні ЗУ «Про електронну комерцію».

У відповідності до пункту 4. 6 договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 12 договору «Реквізити сторін» визначено номер особистого електронного платіжного засобу позичальника: НОМЕР_1 .

10 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (https://creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1249-6213, відповідно до умов якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику додаткові грошові кошти в сумі 3 000 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1249-623 від 02 серпня 2023 року видача кредитних коштів ОСОБА_1 здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж № від 02 серпня 2023 року у сумі 15 000 грн, платіж № від 10 серпня 2023 року на суму 3 000 грн з призначенням платежу: «Видача кредиту; добір по кредиту».

Відповідно до змісту довідки про укладений договір щодо видачі кредиту станом на 07 лютого 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 117 120 грн, з яких: 18 000 грн основний борг, 99 120 грн залишок відсотків.

В той же час позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 не всю заборгованість, а лише її частину в розмірі 90 000 грн, з яких: 18 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 72 000 грн - прострочена заборгованої за нарахованими процентами.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII(надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Частиною 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з статтею 12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України „Про електронний цифровий підпис є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав 02 серпня 2023 року договір про відкриття кредитної лінії №1249-6213 та додаткову угоду до нього від 10 серпня 2023 року.

За змістом пункту 11.13 Договору невід`ємними його частинами є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики НБУ.

Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі та підписаний позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем обставин перерахування коштів відповідачу на виконання умов укладених договорів. При цьому суд виходив з того, що за повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 31 жовтня 2024 року, наданим на запит суду першої інстанції, запитуємо картка не оформлялась.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов такого висновку без належної правової оцінки як порядку укладення зазначених договорів в електронній формі, так і наданим позивачем доказів на підтвердження виконання останнім умов договорів.

Для перевірки відповідності заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання Оферти (пропозиції) укласти Договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені Кредитним Договором та Правилами) Заявник заповнює Заявку на Сайті Кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні власні особисті дані, які відмічені у заявці та як такі, що необхідні для прийняття Кредитодавцем рішення про можливість надання кредиту (направлення Оферти).

За результатами заповнення Заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та автентифікація банківської платіжної картки та/або банківського рахунку Заявника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем, у тому числі, але не виключно, шляхом блокування наперед невідомої Заявнику довільної суми в розмірі від 1 копійки до 1 гривні. Заявник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать особисто йому, для можливості належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань. Заявник несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначених під час укладення договору.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у Договорі, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошових коштів у розмірі визначеному Договором, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. При наданні Кредитодавцем Позичальнику в Кредит додаткових грошових коштів на підставі додаткової угоди, ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами відповідної Додаткової угоди до Договору та надіслання її примірника Позичальнику у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим Позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку Кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного нарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Заявником/Позичальником при оформлення Договору.

Отже, при зверненні ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із заявою про надання кредиту, позичальник особисто повідомляє кредитору дані своєї банківської платіжної картки, яку кредитор перевіряє на її дійсність та автентифікацію. Тобто ОСОБА_1 особисто зазначив номер платіжної карти НОМЕР_1 , на яку кредитор повинен зарахувати кредитні кошти.

Таким чином без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до додаткової угоди № 1.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08 червня 2017 року № 2401 «Про видачу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)», яке розміщено в загальному доступі на сайті Позивача, Товариству з обмеженою відповідальність «Укр Кредит Фінанс» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Отже, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

У відповідності до частини 1 статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі Відповідач має прийняти виконання зобов`язання за Кредитним договором, запропоноване за Позивача третьою особою.

Позивач через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, перерахував відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний останнім в особистому кабінеті.

Зазначені обставини підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LіqРау на підставі договору від 02 грудня 2019 року № 4010 на карту отримувача відповідача, отже виконав свої зобов`язання за договорами своєчасно та в повному обсязі.

Водночас, суд першої інстанції безпідставно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» за витребуванням банківської інформації стосовно належності банківської платіжної карти № НОМЕР_1 відповідачу, оскільки в матеріалах справи відсутня інформація щодо назви банківської установи, де була оформлена така картка. Такі докази повинен був надати відповідач, оскільки саме він зазначав номер цієї банківської карти при оформленні зазначених кредитних договорів

Згідно з частинами 1, 5-6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).

Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ЦПК України, втрачає сенс.

Відповідач в судовому засіданні, заперечуючи отримання кредитних, не надав суду першої інстанції відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо не проведення ним операцій по вказаному у договорах платіжному засобу.

З огляду на зазначене колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору та додаткової угоди до нього, оскільки сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов та на виконання умов договорів відбулася передача грошей.

Всупереч умовам кредитного договору та додаткової угоди до нього, відповідач ОСОБА_1 не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто у порушення умов укладених кредитних договорів, відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав.

Згідно з приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України)

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, питання визначення процентної ставки за кредитним договором вирішується виключно сторонами у договорі.

За такого, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем дотримано умови кредитного договору щодо строку кредитування та нараховано відсотки за користування кредитом.

Розрахунок заборгованості, викладений у довідці про укладений договір, містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається судом як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.

Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Вказаний розрахунок здійснено в межах погодженого сторонами строку договору з застосуванням процентної ставки визначеної договором, а тому апеляційний суд вважає вказаний розрахунок вірним, докази зворотного у суду відсутні.

Крім цього, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у сумі 27 120 грн за умовами погашення Позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 90 000грн.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» оскаржується рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року тільки в частині відмови в задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс», то апеляційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).

Звертаючись до суду першої інстанції з даний позовом через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2 422.40 грн.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції засобами поштового зв`язку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повинно було сплатити судовий збір у розмірі 4 542 грн.

За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та їх позовну заяву було задоволено в повному обсязі.

За такого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2 422.40 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн, а загалом в розмірі 6 964.40 грн.

Крім того, як вже зазначалось вище, звертаючись до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повинно було сплатити судовий збір у розмірі 4 542 грн (3 028 грн х 150% = 4 542 грн).

Подаючи апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 3 633.60 грн.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було залишено без руху та скаржнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для доплати судового збору у розмірі 908.40 грн.

На виконання вимог ухвали Миколаївського апеляційного суду від 13 березня 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн.

У зв`язку з вищевказаним, скаржнику слід повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 3 633. 60 грн.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2025 року, в частині відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 02 серпня 2023 № 1249-6213 та додатковою угодою до цього договору від 10 серпня 2023 року станом на 07 лютого 2024 року у розмірі 90 000 (дев`яносто тисяч), з яких: 18 000 грн - заборгованість за кредитом, 72 000 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, а також 6 964.40 грн судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (UA5000353, , надавач платіжних послуг платника АТ КБ «ПриватБанк») з державного бюджету, надмірно сплачений на р/р: UA0014478, отримувач: Миколаїв. ГУК/тг м. Миколаїв/22030101, код отримувача: 37992030, надавач платних послуг отримувача: Казначейство України), судовий збір в сумі 3 633 грн (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. згідно платіжної інструкції № 65169 від 03 березня 2025 року

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 13 травня 2025 року.