ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1214/25
провадження № 2/753/4177/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: Шуть С. С., до ОСОБА_2 , представник відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє представник ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , відповідачка) про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 21.01.2022 по 20.12.2024, а саме: інфляційних втрат в розмірі 216 333,16 грн та трьох процентів річних в розмірі 40 745,20 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2020, яке набрало законної сили 12.11.2020, з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики, пеню, проценти за користування позикою та судовий збір в загальному розмірі 462 471,54 грн.30.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В. Г. відкрите виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, в рамках якого з відповідачки примусово стягнуто 140 956,53 грн. У зв`язку з невиконанням рішення суду позивач має право на одержання з відповідачки інфляційних втрат та трьох процентів річних, що передбачено статтею 625 ЦК України.

Ухвалою судді від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 04.03.2025 (а.с. 25-26).

В підготовче засідання 04.03.2025 відповідачка не з`явилась без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 27.03.2025 (а.с. 30).

14.03.2025 від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка визнає позов частково, в сумі 8 653,93 грн (а.с. 36-44).

На обґрунтування заперечень проти решти позовних вимог відповідачка послалась на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної, зокрема статтею 625 цього Кодексу, уперіод дії в Україні воєнного стану.

26.03.2025 від представника відповідачки надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі сторони відповідача (а.с. 47).

В підготовчому засіданні 27.03.2025, проведеному за участі представника позивача, суд виконав завдання підготовчого провадження, встановив строк на подання інших заяв по суті справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 06.05.2025 (а.с. 49-50).

08.04.2025 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (а.с. 53-65).

16.04.2025 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу (а.с. 66-75).

21.04.2025 від представника відповідачки надійшли заперечення проти заяви про зменшення позовних вимог та витрат позивача на правничу допомогу (а.с. 76-88).

06.05.2025 від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача (а.с. 89-92).

В судовому засіданні 06.05.2025 суд відмовив у прийнятті до розгляду та повернув заяву представника позивача про зменшення позовних вимог з підстав її подання з пропущенням строку, встановленого статтею 49 ЦПК України, прийняв до розгляду докази на підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу та відмовив у задоволенні усного клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с. 93-94).

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у цивільній справі № 753/2873/16-ц від 26.02.2020, яке набрало законної сили 12.11.2020, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики, неустойку (пеню), відсотки, нараховані на суму боргу за договором, та судовий збір, а усього 462 471,54 грн (а.с. 10).

14.06.2024 за вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист (а.с. 11).

У процедурі примусового виконання рішення суду, здійснюваній приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В. Г. (виконавче провадження № НОМЕР_3), 02.10.2024 було звернуто стягнення на грошові кошти боржниці ОСОБА_2 в розмірі 140 956,53 грн (а.с. 14).

В решті рішення суду залишається невиконаним.

Відповідно до положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України).

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, визначених статтею 526 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Норма частини першої статті 598 ЦК України встановлює правило щодо можливості припинення зобов`язання частково або у повному обсязі на підставі договору або закону.

Загальною законною підставою припинення зобов`язання є його виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання, тобто його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом (статті 610, 611 ЦК України).

Наслідки порушення грошового зобов`язання визначені нормою частини другої статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства в Україні (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Аналіз наведених нормативних положень дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 цього Кодексу.

За обставинами справи установлено факт прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання, яке з договірного (позикового) трансформувалось у зобов`язання, пов`язане з виконанням рішення суду, у зв`язку з чим позивач набув право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Виходячи з того, що індекс інфляції - це показник характеристики динаміки загального рівця цін на товари та послуги, інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції).

Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100.

Згідно з наведеними у позовній заяві розрахунками втрати позивача від інфляції за період з 21.01.2022 по 20.12.2024 склали 216 333,16 грн, а розмір належних йому за цей же період трьох процентів річних становить 40 745,20 грн.

Разом з тим зазначені розрахунки суд не може покласти в обґрунтування свого рішення, оскільки їх здійснено без урахування положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Цією нормою передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/22, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX64/22, з 24.04.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває і понині.

Отже з огляду на законодавчу заборону застосовувати наслідки прострочення виконання позикових зобов`язань в період воєнного стану, у позивача відсутнє право на отримання від відповідачки відшкодування своїх матеріальних втрат від знецінення грошових коштів та плати за користування грошовими коштамиза період прострочення з 24.02.2022 по 20.12.2024.

За період з 21.01.2022 по 23.02.2022 прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання склало 34 дні, розмір цього зобов`язання становив 462 472 грн (з округленням), а відтак вказана сума є базою для нарахування за цей період грошових сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Здійсненими судом за наведеними вище формулами математичними розрахунками установлено, що за вказаний період прострочення втрати позивача від інфляції склали 7 399,55 грн, а три проценти річних - 1 292,39 грн.

Зважаючи на викладене, вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних у зазначених розмірах суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх.

Стаття 141 ЦПК України визначає, що у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2 570,78 грн.

Загальний розмір заявлених ним позовних вимог становив 257 078,36 грн, з яких судом задоволено вимоги на суму 8 691,94 грн.

Отже ураховуючи, що позов задоволений на 3/100 частин (8 691,94х100/257 078,36), на відповідачку слід покласти 3/100 частин сплаченого судового збору, що у грошовому виразі становить 77,12 грн (2 570,78 х 3%).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України).

За приписами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат (ураховуються): 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої цієї норми для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Частиною третьою статті 141 цього Кодексу передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Судом установлено, що відповідно до договору про надання юридичних послуг від 16.07.2023 адвокат Шуть С. С. прийняв на себе зобов`язання надавати захист та юридичну допомогу ОСОБА_1 (замовнику).

Згідно з умовами, визначеними статтею 4 цього договору, замовник зобов`язаний сплачувати адвокату гонорар (винагороду) виходячи із фактично витраченого часу на ведення справ у розмірі 50 дол. США на годину та 100 дол. США за складання процесуальних документів, а оплата здійснюється у національній валюті України по курсу НБУ на день оплати.

Факт сплати позивачем адвокату коштів в загальному розмірі 26 871 грн підтверджується платіжними інструкціями від 08.04.2025, від 09.04.2025 та від 10.04.2025, проте детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суду не надано.

Виходячи зі змісту наведених вище процесуальних норм та умов договору про надання юридичних послуг, який не містить ні чіткого переліку правових послуг і їх вартості, ні вказівки на надання правничої допомоги лише у даній конкретній справі, відсутність детального опису наданих адвокатом правових послуг свідчить про недоведеність обставин, які можуть бути підставою для відшкодування у передбаченому цивільним процесуальним законом порядку оплаченої позивачем правничої допомоги.

Водночас суд бере до уваги, що у заяві під назвою «Заперечення на заяву про зменшення позивних вимог» відповідачка зазначила про визнання витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 901,51 грн.

Оскільки право на визнання позову (всіх або частини позовних вимог) є безумовним правом відповідача, яке він може реалізувати на будь-які стадії судового процесу (частина друга статті 43 ЦПК України), а визнання відповідачкою частини витрат позивача на правничу допомогу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає підстави для покладення на відповідачку витрат позивача на правничу допомогу у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 7 399 гривень 55 копійок, три проценти річних в сумі 1 292 гривні 39 копійок та судові витрати в сумі 978 гривень 63 копійки, а усього 9 670 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень 57 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 03.06.2025.