РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючої судді Калугіної Г.Б.,

за участю секретаря Волошина Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 48а, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з майна.

Ухвалою суду від 08.01.2025 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання та задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. про витребування додаткових доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової Олени Володимирівни, що знаходиться за адресою: проспект Соборний, 153, м. Запоріжжя, 69032, копію спадкової справи № 15/2022 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни, що знаходиться за адресою: вул. Сергієнка Василя, 15, прим. 69, м. Запоріжжя, 69114, копію спадкової справи № 27/2020 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12.02.2025 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Мухіна Л.С. подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни що знаходиться за адресою: вул. Сергієнка Василя, 15, прим. 69, м. Запоріжжя, 69114, копії спадкової справи № 27/2020 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Хортицького районного суду від 28.02.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни копію спадкової справи № 27/2020 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувані копії спадкових справ надійшли до Хортицького районного суду 12.03.2025 та 18.03.2025.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивачка ОСОБА_1 є рідною донькою померлої ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим 24 квітня 1966 року Жовтневим бюро ЗАГС м. Запоріжжя та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 , виданим 19 липня 1985 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка ОСОБА_6 була зареєстрована разом з ним за адресою АДРЕСА_4 , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_7 за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за життя не отримала. Ніхто з інших осіб за отриманням права на спадщину після смерті ОСОБА_7 до нотаріуса не звертався. Таким чином, до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшла вся квартира за адресою АДРЕСА_2 . Спадкову справу № 15/2022 після смерті ОСОБА_6 було відкрито 16.02.2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. за заявою про прийняття спадщини онуки померлої ОСОБА_3 , право на спадщину у якої могло виникнути в разі відмови або неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги, якими, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є доньки померлої ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_2 (відповідачка) та син ОСОБА_5 . Син померлої ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, зареєстрованим разом зі спадкодавицею на день смерті останньої не був, отже не є таким, що прийняв спадщину. Позивачка стверджує, що її брат ОСОБА_5 на протязі більш як 40 років взагалі не проживає в Україні, є громадянином Російської Федерації і на спадщину не має наміру претендувати. Згідно відповіді на запит адвоката Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 21.02.2024, особа з персональними даними ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, паспортом громадянина України не документувався. Позивачкою ОСОБА_1 спадщину після смерті матері прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 року про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Що стосується відповідачки ОСОБА_2 , то вона на день смерті спадкодавиці ОСОБА_6 була зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Тому вона вважається такою, що прийняла спадщину. Але фактично відповідачка ОСОБА_2 не проживала разом з матір`ю на день її смерті. Вже більше як 30 років тому вона виїхала за межі України і постійно проживає за кордоном. Вже станом на час смерті батька вона в квартирі з батьками не проживала, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 6 міського комунального підприємства «Основаніє», яку було видано 15.10.2015 року (при оформленні матір`ю позивачки спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Як відомо позивачці, реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі було здійснено на її прохання для оформлення нею чергового закордонного паспорту. Її зв`язки з родиною обмежувались одиничними телефонними дзвінками, навіть на похованні матері вона не була присутня. Наміру отримати частину спадкового майна вона не виказала, але і заяву про відмову від спадщини своєчасно нотаріусу не подала, пояснюючи це труднощами оформлення документів за кордоном. Позивач вважає, що за таких обставин реєстрація відповідачки ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 є формальною і не є свідченням прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 . На підтвердження перебування відповідачки ОСОБА_2 фактично постійно за кордоном і, відповідно, не проживання її в квартирі на день смерті матері, адвокатом було вчинено адвокатський запит до Державної прикордонної служби щодо перетину кордону України громадянкою ОСОБА_2 . В зв`язку з отриманням відповіді , що зазначена інформація є інформацією з обмеженим доступом, до позовної заяви було долучено клопотання про витребування доказів. Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі за адресою АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_6 також підтверджується Актом від 19.10.2024 року, складеним головою ОСББ «Гудименка 21». Згідно довідки ФОП ОСОБА_8 , всі витрати на поховання ОСОБА_6 було здійснено онукою померлої ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ніякої участі в похованні не брала і не була присутня. Не надавала вона матеріі і будь-якої матеріальної допомоги, не приймала і не приймає участі і в витратах на комунальні послуги за квартиру. Оплату за комунальні послуги натепер здійснює ОСОБА_3 , що підтверджується копіями чеків про оплату комунальних послуг. Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі за адресою АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_6 можуть також підтвердити свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заява про виклик яких додається до позовної заяви. Відсутність заяви про відмову від спадщини відповідачки ОСОБА_2 свідчить про наявність спору щодо спадкового майна між нею та позивачкою ОСОБА_1 . Також відсутні документи про належність померлій ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_6 . Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 401941334 від 01.11.2024 року, на квартирі, яка є спадковим майном, наявне обтяження у вигляді арешту, накладеного постановою АА № 759811 від 28.11.2006 Державної виконавчої служби у Хортицькому районі, д/в Войтович Г.В. та зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006. В якості особи, майно якої обтяжується, зазначено: ОСОБА_4 . На звернення представника ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) отримано відповідь від 26.11.2024 року, згідно якої інформація щодо постанови АА № 759811 від 28.11.2006, реєстратором якої є Восьма запорізька державна нотаріальна контора, у відділі відсутня. З отриманої нотаріусом Чепковою О.В. копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 вбачається, що зазначеною постановою арешт було накладено на належну ОСОБА_4 частину квартири за адресою АДРЕСА_4 . Власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 ніколи не був. Як вбачається з наявних у позивачки документів про право власності на квартиру, станом на час накладення арешту квартира за адресою АДРЕСА_2 належала не боржнику ОСОБА_4 , а померлій ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією. Їх право власності було належним чином зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства. Таким чином, арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_2 було накладено реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою помилково, а державний виконавець не пересвідчився в результатах виконання своєї постанови. Ні померла ОСОБА_6 , ні позивачка ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, в якому накладено арешт на квартиру, тому права оскаржити дії державного виконавця в порядку ст . 447 ЦПК України ОСОБА_1 права не має. Наявність арешту на квартирі, яка є спадковим майном, є перешкодою для здійснення позивачкою права користування та розпорядження майном. Тому ОСОБА_1 звертається до суду з позовом, в якому об`єднано вимоги: про встановлення факту не проживання спадкоємиці ОСОБА_2 зі спадкодавицею ОСОБА_6 на день відкриття спадщини після смерті останньої; про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 ; про зняття арешту з вищезазначеної квартири. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Всі заявлені позовні вимоги виникають з правовідносин спадкування після смерті ОСОБА_6 , а вимога про зняття арешту є похідною від вимоги про визнання права власності на квартиру, тому такі об`єднані в одній позовній заяві. Згідно Висновку про діапазон ймовірної ринкової вартості об`єкта нерухомості, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_12 станом на 09.09.2024 року, ринкова вартість квартири за адресою АДРЕСА_2 складає 1062213,00 грн. Судовий збір сплачено в розмірі 1% за вимогу майнового характеру та по 1211,20 грн за кожну. Просить суд, встановити факт не проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зняти арешт з квартири за адресою АДРЕСА_2 , накладений постановою АА № 759811 від 28.11.2006 року Державної виконавчої служби у Хортицькому районі, д/в Войтович Г.В. та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006.

20.03.2025 від представника заінтересованої особи Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява в якій зазначено, що згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 28.11.2006 року, державним виконавцем Войтович Г.В, винесено постанову АА № 759811 від 28.11.2006 року, про арешт нерухомого майна, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , власник право якого обтяжуються - ОСОБА_4 , реєстратором є Восьма запорізька державна нотаріальна контора. З метою ідентифікування особу/боржника старшим державним виконавцем Фуклєвою І.Ф. було направлено запит до Першої запорізької державної нотаріальної контори, з метою надання копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 року, для ідентифікації за яким виконавчим провадженням було накладено арешт. 19.02.2025 на електронну адресу відділу надійшла відповідь від Першої запорізької державної нотаріальної контори, з копією постанови АА 759811 від 28.11.2006, в якій зазначено, що 28.11.2006 року державним виконавцем Войтович Г.В, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 759811 за виконавчим документом № 2-2020, виданим Ленінським районним судом від 29.08.1995 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліментів, згідно змісту постанови встановлено, що: боржником рішення суду не виконується, згідно відповіді МБТІ за боржником зареєстрована частина квартира АДРЕСА_7 . Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 : а саме частину квартири АДРЕСА_7 , дана постанова була направлено до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори для виконання. Згідно пошуку ВП (спецрозділ), відділом встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 3139001 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2030, виданого 29.08.1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 аліментів на утримання дитини ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 06.03.2007 державним виконавцем Войтович Г.В. на підставі зазначеного вище виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 03.06.2013 виконавче провадження на підставі п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на той час) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Зважаючи, що матеріали виконавчого провадження № 3139001 знищені, неможливо встановити, чи наявна заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_4 на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мухіна Л.С. позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 подала заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник третьої особи: Хортицький ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, також в цій заяві надав пояснення по справі.

Суд вважає можливим провести підготовче судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стосовно вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, судом встановлено таке.

ОСОБА_7 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб 26.02.1966 у Жовтневому бюро РАЦС актовий запис № 159. Після укладання шлюбу дружина набула прізвище - ОСОБА_16 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого Жовтневим бюро РАЦС 24.04.1966 у подружжя народилась донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8

17.11.2000, згідно Свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності, заступником голови Хортицької районної адміністрації встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_8 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (арк. 20).

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка ОСОБА_6 була зареєстрована разом з ним за адресою АДРЕСА_4 , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_7 за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за життя не отримала.

При житті ОСОБА_6 заповіт не складала, спадкування здійснювалось за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Спадкову справу № 15/2022 після смерті ОСОБА_6 було відкрито 16.02.2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. за заявою про прийняття спадщини онуки померлої ОСОБА_3 , право на спадщину у якої могло виникнути в разі відмови або неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги, якими, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є доньки померлої ОСОБА_1 (позивачка), ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Чепковою О.В. від 17.12.2024 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку квартирі АДРЕСА_4 . у зв`язку з накладенням обтяження на нерухоме майно згідно постанови АА № 759811 від 28.11.2006 ДВС у Хортицькому районі.

З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира АДРЕСА_4 , була спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , на підставі Свідоцтва № НОМЕР_4 про право власності, виданого Хортицькою районною адміністрацією.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були його дружина - ОСОБА_6 та їх діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Спадкоємцями першої черги після смерті - ОСОБА_6 є її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка ОСОБА_6 була зареєстрована разом з ним за адресою АДРЕСА_4 , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_7 за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_6 за життя не отримала.

Позивачкою ОСОБА_1 спадщину після смерті матері прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 року про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались.

Стосовно вимоги про встановлення факту не проживання спадкоємці з ОСОБА_2 зі спадкодавцем на день смерті останньої, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , на день смерті спадкодавиці ОСОБА_6 була зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно витребуваної інформації з Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 виїхала за межі території Україн и 27.08.2019 і до часу подання позовної заяви до суду до України не повернулась.

Факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі за адресою АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_6 також підтверджується Актом від 19.10.2024 року, складеним головою ОСББ «Гудименка21». Згідно довідки ФОП ОСОБА_8 , всі витрати на поховання ОСОБА_6 було здійснено онукою померлої ОСОБА_3 .

Згідно відповіді № 1020079 від 09.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_5 , що дає підставу суду вважати, що на день смерті останній не проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 .

Також в судовому засіданні були допитані свідки.

Зокрема свідок ОСОБА_10 пояснила, що з ОСОБА_6 була знайома з 1973 року, була її сусідкою. ОСОБА_6 останні роки проживала одна, в останньої є діти: доньки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та син ОСОБА_19 . Також свідок пояснила, що син померлої ОСОБА_6 більше 15 років проживає за кордоном у росії, донька ОСОБА_17 проживає в ОСОБА_20 , донька ОСОБА_18 проживає за межами території України в Японії, останній раз свідок бачила її 10 років тому, на похорон та після смерті матері донька ОСОБА_18 не приїздила, в квартирі її речей не було.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 була її знайомою. Брат свідка є чоловіком позивачки ОСОБА_1 . Коли брат свідка познайомився з позивачкою остання проживала за адресою в АДРЕСА_4 , разом з батьками, сестра позивачки ОСОБА_2 на той час за цією адресою вже не проживала. Свідку відомо, що в померлої ОСОБА_6 є дві доньки та син. Відомо що відповідачка ОСОБА_2 виїхала за кордон в ОСОБА_22 останній раз свідок бачила її 10 років тому, на похорон та після смерті матері донька ОСОБА_18 не приїздила, в квартирі її речей не було. Брат позивачки проживає в росії, останній раз бачила його коли була ще дитиною.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_6 була її сусідкою, проживали в одному будинку, їй відомо шо відповідачі син ОСОБА_19 та донька ОСОБА_18 проживають за кордоном тривалий час. Син виїхав за кордон до росії ще в юному віці і проживає там близько 30-40 років. Донька померлої ОСОБА_18 проживає в Японії близько 20 років, на похорон до матері ОСОБА_6 донька ОСОБА_18 не приїздила і після цього також. Речі відповідачів в квартирі померлорї свідок не бачила. Похороном ОСОБА_6 займалась її онучка ОСОБА_23 , яка стежила за квартирою в якій жила померла.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

Дослідженими судом доказами підтверджено факт непроживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації, в тому числі станом на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 03.11.2021 та протягом достатньо тривалого часу до цього, та відповідно неприйняття ними спадщини після смерті матері.

Щодо позовних вимог про зняття арешту зі спадкового майна суд встановив що, згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 401941334 від 01.11.2024 року, на квартирі, яка є спадковим майном, наявне обтяження у вигляді арешту, накладеного постановою АА № 759811 від 28.11.2006 Державної виконавчої служби у Хортицькому районі , д/в Войтович Г.В. та зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006. В якості особи, майно якої обтяжується, зазначено: ОСОБА_4 .

Згідно з відповіді від 26.11.2024 на запит представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Мухіної Л.С. з Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), згідно якої інформація щодо постанови АА № 759811 від 28.11.2006, реєстратором якої є Восьма запорізька державна нотаріальна контора, у відділі відсутня. З отриманої нотаріусом Чепковою О.В. копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 р. вбачається, що зазначеною постановою арешт було накладено на належну ОСОБА_4 частину квартири за адресою АДРЕСА_4 . Власником квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_4 не являється. Як вбачається з наявних у позивачки документів про право власності на квартиру, станом на час накладення арешту квартира за адресою АДРЕСА_2 належала померлій ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією. Їх право власності було належним чином зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства.

Таким чином, арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_2 було накладено реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою помилково, а державний виконавець не пересвідчився в результатах виконання своєї постанови.

Постановою нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. від 17.12.2024 року ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину квартиру за адресою АДРЕСА_2 в зв`язку з обтяженням.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , накладений постановою АА № 759811 від 28.11.2006 року Державної виконавчої служби у Хортицькому районі та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30.05.2025.

Суддя Г.Б. Калугіна