Справа № 343/2036/24
Провадження № 22-ц/4808/555/25
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кажук Василь Богданович,на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Андрусівим І.М. 11 лютого 2025 року в м. Долина Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Євроінс Україна» (далі ПрАТ «СК «Євроінс Україна») поданий позов до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія, була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200247894. Відповідач ОСОБА_1 , 07.07.2020 року, керуючи забезпеченим транспортним засобом марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою суду відповідача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тобто, визнано його винуватим у вчиненні даної ДТП. Позивачем було здійснено страхове відшкодування потерпілому водію транспортного засобу марки «Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 26 300 грн.

Посилаючись на норми ст. 13, 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що при укладені договору страхування, відповідачу ОСОБА_1 надана 50% пільг, у зв`язку із тим, що він є пенсіонером. Водночас, оскільки забезпечений транспортний засіб не належить йому на праві власності, а позивач, як страховик, здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 цього закону, відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що становить 13 150 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Долинськогорайонного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2025 року позов задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» 13 150 гривень страхового відшкодування.

Компенсовано Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Євроінс Україна» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було укладено між позивачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та відповідачем ОСОБА_1 , який отримав пільгу, передбачену п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час коли власником забезпеченого транспортного засобу являється син відповідача ОСОБА_2 , а не відповідач, суд дійшов висновку, що позивач, як страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, оскільки саме відповідачем ОСОБА_1 було порушено умови страхування в частині належності йому на праві власності забезпеченого транспортного засобу.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга з мотивів порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що не погоджується із висновком суду про наявність у позивача зворотної вимоги, оскільки хоча він і не є власником транспортного засобу, але укладаючи договір, він повідомив страхову компанію, що транспортним засобом буде керувати саме він, і саме йому, як пенсіонеру, надана 50% знижка, тому суд неправильно застосував положення статті 13 та 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вимоги позивача суперечать Закону України «Про захист прав споживачів» в частині нечесної підприємницької практики.

Текст договору та форма страхового полісу розроблялися саме позивачем, на день укладення договору усі істотні умови були узгоджені обома сторонами, тому відсутні підстави у позивача вимагати від нього повернення коштів.

Крім того, судом порушені норми процесуального права під час розгляду справи, оскільки його сторона мала перешкоди в отриманні доказів і суд на це уваги не звернув, а також його представнику не була надана можливість виступити у судових дебатах після відхилення клопотання про відкладення розгляду справи.

За наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.9-107).

Позиція інших учасників справи

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК це справи, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що цивільноправова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у позивача ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Строк дії договору з 12.06.2020 по 11.06.2021 включно. Забезпечений транспортний засіб «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Страховий платіж було зменшено на 50 %. У полісі № 200247894 обов`язкового страхування циально-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначено,що сторони підтверджують, що страхувальник виконав обов`язок, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України(а.с. 19).

Вказана пільга, у виді зменшення страхового платежу, була надана відповідачу ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він пенсіонер.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 14), транспортний засіб марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`ємом двигуна - 1 870, належить ОСОБА_2 . В особливій відмітці зазначено, що відповідач ОСОБА_1 має право користування цим транспортним засобом.

Постановою Долиського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2020р у справі №343/1385/20, яка набрала законної сили 15.09.2020р., копія якої без зазначення дати набрання законної сили наявна в матеріалах справи (а.с.18), відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Від сплати судового збору звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи. Згідно із даною постановою, відповідач ОСОБА_1 , 07.07.2020 о 14.50 год., в м. Горохів, по вул. Луцькій, керуючи транспортним засобом марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті з вул. Шевченка, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулась ДТП.

Стороною позивача також надано: повідомлення про ДТП, яка сталася 07.07.2020, із зазначенням учасників такої (а.с. 6-7); заяву про страхове відшкодування потерпілого водія транспортного засобу марки «Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8); ремонтну калькуляцію (а.с. 22-24), згідно із якою, вартість ремонту становить 28 910,81 грн.; платіжну інструкцію №3920 від 23.09.2020 (а.с. 27), відповідно до якої, ОСОБА_3 (водію транспортного засобу марки «Daewoo», моделі «Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), виплачено 26 300 грн страхового відшкодування.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з позивачема ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримав пільгу у виді 50 % зменшення розміру страхового платежу як пенсіонер, особа з інвалідністю II групи. Однак, власником забезпеченого транспортного засобу марки «Renault», моделі «Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,на день укладення договору був ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_1 мав лише право користування цим транспортним засобом.

Застосовані норми права

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у день укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 200247894) врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування», Законом України «Про обов`язикове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Аналіз норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозволяє суду зробити висновок, що відшкодування шкоди заподіяної власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо - транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до статті 13.2. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

За змістом ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Обставини про вчинення з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило завдання шкоди майну потерпілого, встановлені постановою Долинського районного суду ІваноФранківської області від 03.09.2020 року у справі №343/1385/20, яка набрала законної сили та не підлягають доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

У справі, яка розглядається, позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків потерпілому у повному обсязі.

Розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_4 внаслідок ДТП заподіяної відповідачем ОСОБА_1 становить 26 300 грн (а.с.27).

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із наявністю у позивача права на компенсацію страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування за рахунок особи, відповідальної за шкоду у зв`язку із порушенням умов страхування, тобто цивільно-правова відповідальність відповідача передбачена положеннями статті 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ця відповідальність не пов`язана із правом зворотної вимоги (регресу) до відповідача, підстави якого передбачені положеннями статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а має іншу правову природу, хоча в цілому суд вірно визначив характер спірних правовідносин і обсяг відповідальності.

З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимога позивача про стягнення на його користь з ОСОБА_1 50% суми виплаченого потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхового відшкодування є обґрунтованою.

Доводи апелянта про те, що позивачу достеменно було відомо про те, що відповідач не є власником транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки положення статті 13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо права на зменшення розміру страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування на 50 відсотків стосується лише власників транспортних засобі, якщо вони мають певний статус - учасника війни, особи з інвалідністю II групи, особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер. Ця норма є імперативною (юридична норма, яка має обов`язковий характер для всіх учасників правових відносин, і від якої не можна відступати за угодою. Тобто, це норма, яка виражає в категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії й не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. Іншими словами, встановлює обов`язкові правила поведінки, з якими не можна не погоджуватися або від яких не можна відступати).

Таким чином, суд першої інстанції цілком вірно вважав, що після виплати страхового відшкодування страховик має право вимагати відшкодування своїх витрат, адже пільга була надана особі, яка не мала на це права, що призвело до неповного страхового платежу, а виплата страхового відшкодування відбулася через дії водія застрахованого (хоч і неналежним чином) транспортного засобу. Таким чином, цивільно-правова відповідальність відповідача врегульована положеннями статті 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, принцип добросовісності та взаємної відповідальності сторін є ключовим у договірних відносинах, зокрема у страхуванні.

Якщо буде доведено, що на момент укладення договору страхова компанія достовірно знала про те, що відповідач не є власником транспортного засобу, це може суттєво вплинути на правомірність її вимог у порядку регресу.

Обов`язком страховика є перевіряти інформацію. Зазвичай, страхові компанії мають процедури перевірки документів, що подаються страхувальником, включаючи документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб. Якщо страховик не здійснив належної перевірки або проігнорував наявну інформацію, це може свідчити про його власну недбалість.

Принцип "venire contra factum proprium" (заборона суперечливої поведінки), якщо страхова компанія, знаючи про невідповідність власника, все одно уклала договір та надала пільгу, а тепер намагається стягнути виплачене відшкодування через цю ж обставину, це може бути розцінено як недобросовісна поведінка. Сторона не може посилатися на обставини, про які їй було відомо під час укладення договору і які вона фактично прийняла.

Проте, питання про недійсність договору сторонами не ставиться.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційних скаргах.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кажук Василь Богданович, залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: І.О. Максюта

В.М. Барков

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.