Справа № 461/9944/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/616/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника позивача Михашула Є.І.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року в складі судді Зубачик Н.Б. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У грудні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.05.2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № М75.00607.010135634, за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 100000 грн. зі сплатою 79,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.

Однак, ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього станом на 13.11.2024 року виникла перед позивачем заборгованість в загальному розмірі 126409,94 грн. з яких: прострочений борг 90277,99 грн., прострочені проценти 36131,95 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.09.2024 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до нього будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року позов АТ «Ідея Банк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту №М75.00607.010135634 від 05.05.2023 в розмірі 126409 (сто двадцять шість тисяч чотириста дев`ять) грн. 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Зачепіло З.Я. Вважає таке незаконним, прийнятим без урахування всіх обставин справи, що зумовило неправильне використання судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що розмір нарахованих відсотків за Договором кредиту №м75.00607.010135634 від 05.05.2023 є значно завищеним. Відповідно до умов договору, основна сума (тіло кредиту) складає 100 000 грн. Проте, сума нарахованих відсотків за час користування кредитом, згідно з позовом, становить 36131 грн. 95 коп., що є явно непропорційною до суми основного боргу.

Вказує на те, що на момент укладення договору АТ «Ідея Банк» не надав повної та прозорої інформації про всі умови кредитування, зокрема про реальну відсоткову ставку. ОСОБА_1 був впевненим, що умови кредиту будуть зрозумілими та відповідатимуть стандартним ринковим нормам. Однак, умови кредитування порушують принципи справедливості та добросовісності у фінансових відносинах. Така ситуація суперечить правовим нормам захисту прав споживачів, зокрема, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачає недопустимість нав`язування споживачам несправедливих умов договору.

Наданий розрахунок суми заборгованості позивачем не є належним та допустими доказом, який підтверджує наявність суми боргу перед позивачем та наявність самої заборгованості, оскільки не є первинним бухгалтерським документом.

Додає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність заборгованості за Кредитним договором, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості, а також не надано до суду виписку з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача.

Зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу на існування форс-мажорних обставин, а саме військову агресію росії проти України.

Зокрема, згідно із п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно із п. 6 1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що представник позивача Лубоцька Н.І. не додала ордер на надання правової допомоги у поданому позові.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким в позові АТ «Ідея Банк» відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» висловив свої заперечення. Вважає таку необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, вказує на те, що представник ОСОБА_2 мала та має повноваження на вчинення дій від імені АТ «Ідея Банк» щодо представництва юридичної особи, оскільки такі повноваження підтверджені довіреністю виданою юридичною особою, витягом з наказу про прийняття на роботу та посадовою інструкцією.

На підтвердження наявності заборгованості за Договором кредиту, позивачем надано суду виписку по рахунку, з якої вбачається видача ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 100 000 грн.

Щодо суми заборгованості відповідача, то така утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, а саме 90277,99 грн. простроченого боргу та 36131,95 грн. прострочених відсотків.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, котрі б спростовували справедливість умов Кредитного договору.

Наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не звільняє відпловідача від виконання зобов`язання за Кредитним договором, а лише може звільнити від відповідальності за порушення зобов`язань. У даній ситуації позивач не нараховував жодних платежів (штрафів/пені, інше) за порушення/ невиконання відповідачем зобов`язань по Кредитному договору.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Михашула Є.І. на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, при цьому врахував, що дійсно ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 05 травня 2023 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №М75.00607.010135634, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000 грн., зі сплатою 79,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.17-20).

Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічну оферту на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки Банку, які зберігаються на офіційному сайті Банку.

Паспортом кредиту Акціонерного товариства «Ідея Банк» передбачені загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, графік щомісячнихплатежів (а.с.21-23).

Видача кредитних коштів в сумі 100000,00грн ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №М75.00607.010135634 від 05.05.2023 підтверджена меморіальним ордером №21109098 від 05.05.2023 та випискою по рахунку № НОМЕР_1 (а.с.24, 25-26).

Відповідно до наданої виписки та довідки-розрахунку заборговності, станом на 13.11.2024, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №М75.00607.010135634 від 05.05.2023 становить 126409 грн. 94 коп., що складається з: прострочений борг 90277,99 грн; прострочені проценти 36131,95 грн (а.с.25-27).

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу ОСОБА_1 банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 04.09.2024, згідно якої AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору в розмірі 126409,94 грн. (а.с.28).

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом, стороною відповідача не заперечується сам факт укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з рахунку відповідача та меморіального ордеру, відповідач дійсно отримав кредитні кошти в сумі 100 000 грн., користувався такими коштами, періодично погашав тіло кредиту та відсотки. Останній платіж по сплаті процентів та тіла кредиту здійснив 13 березня 2024 року.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом, який додатково підтверджується довідкою розрахунком заборгованості.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить висновку, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

Враховуючи, що між сторонами досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, за приписами статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Доводи скарги про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів є безпідставними, оскільки такі документи позивачем надані та знаходяться в матеріалах справи.

Окрім того, позивачем до апеляційної скарги додано детальний розрахунок заборгованості, який підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем.

ОСОБА_1 розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростовув, та не надав суду свої контррозрахунки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Договором кредиту №М75.00607.010135634 від 05.05.2023 в розмірі 126 409 грн. 94 коп., оскільки підписавши 05.05.2023 Договір кредиту №М75.00607.010135634, сторони досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі проценти.

Аргументи апелянта про те, що на момент укладення договору АТ «Ідея Банк» не надав повної та прозорої інформації про всі умови кредитування, зокрема про реальну відсоткову ставку, колегією суддів відхиляються, оскільки на виконання ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» позивач надав споживачу усю необхідну інформацію перед укладенням кредитного договору, що стверджується Паспортом споживчого кредиту, підписаним особисто ОСОБА_1 05.05.2023. Погодившись на всі запропоновані Банком умови, ОСОБА_1 підписав Договір кредиту №М75.00607.010135634 від 05.05.2023, в якому зокрема містився пункт щодо розміру відсоткової ставки за наданим кредитом.

У п. 2.6 Договору, нанесенням власноручного підпису, позичальник підтвердив та засвідчив, що до укладення цього Договору Банком надано Позичальнику для порівняння різні пропозиції щодо кредитування та зспеціальною формою у вигляді Паспорта споживчого кредиту, та, що позичальник ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливим видами Кредитування у Банку, для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався наданим йому правом, передбаченим п. 1.13, 1.13.1 Договору, на відмову від такого чи припинення такого, а відтак вважав такі прийнятними для себе.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджували звернення ОСОБА_1 до Банку з роз`ясненням тих чи інших пунктів щодо застосування процентної ставки та періоду їх застосування.

Щодо доводів апеляційної скарги, що введення воєнного стану в Україні і відповідно до умов договору є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом ТПП України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 п. 1ст. 617 ЦК Україниособа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини 1статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 141Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Відповідно до частини 1статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні`Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставістатті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись відповідного порядку, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Також, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 910/15264/21 викладено висновок, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе, зменшити негативні наслідки форс-мажору».

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у Договорі кредиту №М75.00607.010135634 від 05.05.2023 погоджено умови у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор) (п.10 договору).

Відповідно до вказаного пункту сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором у випадку, якщо вони доведуть, що порушення сталося внаслідок випадку, або настанні дії обставин, що знаходться поза межами контролю сторін, та які Сторони не могли передбачити або запобігти. До таких обставин належать події, передбачені ЦК України (форс-мажорні обставини), які засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами та/або факт настання яких встановлений законодавством.

Враховуючи наведені положення законодавства, умови Договору кредиту, правові позиції Верховного Суду, викладені у справах № 904/3886/21 від 25.01.2022 року, № 910/9258/20 від 01.06.2021 року доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору; підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.

У матеріалах справи відсутній сертифікат (довідка), виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за вказаним договором.

Покликання апелянта на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та п 61 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», який виключений на підставі Закону № 3498-IX від 22.11.2023, є безпідставними, оскільки позивачем не було заявлено вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені), як відповідальності за допущення прострочення кредитного зобов`язання.

Не можуть бути прийняті судом до уваги твердження відповідача, що представником позивача не надано достатніх доказів на підтвердження своїх повноважень на звернення до суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч.1 ст.47 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 62 ЦПК України).

За матеріалами справи встановлено, що позовну заяву підписав представник АТ «Ідея Банк» Лубоцька Н.І. До позовної заяви додано копію довіреності від 25.04.2024 №ВД-Дов/2024-76, згідно з якою банк в особі Голови Правління Власенка С.В., що діє на підставі статуту, уповноважує Лубоцьку Н.І. бути представником банку з питань, пов`язаних з його діяльністю, в т.ч. в судах будь-якого рівня і спеціалізації. Довіреність була дійсна до 31.12.2024 року.

З метою підтвердження повноважень представника позивачем надано копію витягу з наказу АТ «Ідея Банк» №97а від 19.04.2024 «Про зміни в особовому складі», за змістом якого Лубоцька Н.І., з 22.04.2024 прийнята на роботу на посаду юристконсультиа відділу претензійно-позовної роботи Управління примусового стягнення Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю, на основне місце праці.

Також, суду надано копію посадової інструкції юристконсультиа відділу претензійно-позовної роботи Управління примусового стягнення Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю АТ «Ідея Банк».

Таким чином, позивачем надано належні докази на підтвердження повноважень Лубоцької Н.І. представляти інтереси АТ «Ідея Банк» у суді.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. необхідно залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк