Справа № 493/1516/20
Номер провадження 6/493/45/25
У Х В А Л А

20 травня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Тітової Т.П.

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025р. ОСОБА_1 , в інтересах якого дії представник адвокат Резнічук С.В., звернулася до Балтського районного суду Одеської області через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» із заявою про зобов`язання ОСОБА_2 подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 493/1516/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Балтської районної державної адміністрації про відібрання дитини.

Заява мотивована тим, що рішення суду у цивільній справі № 493/1516/20 набрало законної сили та на його виконання був виданий виконавчий лист, проте рішення суду боржником ОСОБА_2 не виконано.

Відповідно до ст. 453-2 ЦПК України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за відсутності клопотання заявника.

Суд, вирішуючи питання з розгляду заяви ОСОБА_1 встановив наступні обставини.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно до положень ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Так, судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: що виникають із трудових правовідносин; що виникають із сімейних правовідносин; щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; щодо відшкодування моральної шкоди; щодо захисту прав споживачів; щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; в інших спорах немайнового характеру.

Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою ч. 1 цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 453-2 ЦПК України, суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої ч. 5 ст. 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами ст. 450 цього Кодексу.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Отже, вказаною нормою ЦПК України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в цивільній справі, зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, судове рішення може бути виконано в добровільному, або в примусовому порядку. Примусове виконання рішень суду в Україні покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Нормами ЗУ «Про виконавче провадження» визначено певний алгоритм дій виконавця в ході примусового виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений достатніми повноваженнями для вжиття заходів щодо примусового виконання боржником судового рішення.

Отже, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами ЗУ «Про виконавче провадження» врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.12.2020 р. у справі № 493/1516/20, яке було змінено постановою Одеського апеляційного суду від 10.08.2021 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2021 р. відмовлено у задоволенні касаційної скарги представника відповідача.

Вказаним рішенням суду відібрано у батька ОСОБА_2 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повернуто дитину матері ОСОБА_1 за місцем її проживання. Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини у батька ОСОБА_2 .

На виконання рішення суду виданий виконавчий лист № 493/1516/20.

Постановою державного виконавця Балтського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.12.2020 р. відкрите виконавче провадження № 493/1516/20 з примусового виконання рішення суду № 493/1516/20.

Під час проведення судом огляду відомостей про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження за реєстраційний номером 64019701, ідентифікатор доступу 9939А0704В90, вбачається, що з часу відкриття виконавчого провадження (31.12.2020 р.) та по теперішній час рішення суду з означеного вище виконавчого листа, боржником ОСОБА_2 не виконується.

Так, за невиконання ОСОБА_2 виконавчого листа № 493/1516/20 постановою державного виконавця Балтського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.01.2021 р. на боржника ОСОБА_2 накладений штраф за невиконання рішення суду.

Крім того, за невиконання рішення суду, державним виконавцем Балтського районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.06.2021 р. було внесено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.04.2025 р. звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника для забезпечення реального виконання рішення.

З огляду на встановлені судом обставини слід дійти таких висновків.

ОСОБА_1 просить зобов`язати ОСОБА_2 надати звіт про виконання судового рішення в цивільній справі, що виникло із сімейних правовідносин.

Рішення суду, яке набрало законної сили та по якому був виданий виконавчий лист № 493/1516/20, пред`явлено до примусового виконання та постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 64019701.

З часу відкриття виконавчого провадження (31.12.2020 р.) та по теперішній час боржник ОСОБА_2 ухиляється від його виконання.

Зважаючи на викладене, з урахуванням принципу обов`язковості виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що внесена до суду заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання боржника ОСОБА_2 подати до суду протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 493/1516/20.

На підставі викладеного, керуючись ст.453-2 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання рішення задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 протягом 30 календарних днів з дня отримання даної ухвали подати до суду звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 493/1516/20.

Роз`яснити боржнику ОСОБА_2 , що звіт повинен бути поданий з додержанням вимог ч. ч. 2, 3 ст. 453-3 ЦПК України.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали складено та підписано 20.05.2025 р.

СУДДЯ