Справа № 1313/1446/2012 Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновський Ю. Г.
Провадження № 22-ц/811/1537/25 Доповідач: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про залишення без руху

12 травня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Ніткевич А.В., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ТзОВ «ВТБ і Ко» до ОСОБА_2 про розірвання договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТзОВ «ВТБ і Ко» про визнання права власності на нежитлове приміщення, -

встановив:

У травні 2012 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВТБ і Ко» (далі ТОВ «ВТБ і Ко») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просили розірвати договір простого товариства про спільну діяльність, укладений 15 грудня 2011року між ОСОБА_1 ,ТОВ «ВТБ і Ко» та ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на 1/3 частини нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 та 1/3 частини будівлі на АДРЕСА_2 (літ. Г-1).

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року прийнято та об`єднано в одне провадження зустрічний позов про визнання права власності на нежитлові приміщення з позовом ОСОБА_1 та ТОВ «ВТБ і Ко» до ОСОБА_2 про розірвання договору.

У травні 2012 року ОСОБА_1 , ТОВ «ВТБ і Ко» та ОСОБА_2 подали до суду заяву про визнання мирової угоди, в якій просили визнати мирову угоду від 10 травня 2012 року, укладену між ними, закрити провадження у справі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , ТОВ «ВТБ і Ко» та ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ТОВ «ВТБ і Ко» до ОСОБА_2 про розірвання договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і ТОВ «ВТБ і Ко» про визнання права власності на нежитлове приміщення, згідно з якою:

1. ОСОБА_1 та ТОВ «ВТБ і Ко» звернулися з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору простого товариства про спільну діяльність від 15 грудня 2011 року.

2. ОСОБА_2 звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області з зустрічним позовом про визнання права власності на нежитлове приміщення.

3.Сторони цієї мирової угоди дійшли згоди про розірвання договору простого товариства про спільну діяльність, що укладений 15 грудня 2011 року між ОСОБА_1 , ТОВ «ВТБ і Ко» та ОСОБА_2 .

4. ОСОБА_1 та ТОВ «ВТБ і Ко» відмовляються від будь-яких майнових претензій до ОСОБА_2 .

5. ОСОБА_2 відмовляється від будь-яких майнових претензій до ОСОБА_1 та ТОВ «ВТБ і Ко».

6.Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення під літ. «Б-1», загальною площею 81,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ТОВ «ВТБ і Ко» право власності на будівлю під літ. «Г-1», загальною площею 55,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

7.Зобов`язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію права власності нерухомого майна за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення під літ. «Б-1», загальною площею 81,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

8.Зобов`язати Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію права власності нерухомого майна ТОВ «ВТБ і Ко» на будівлю під літ. «Г-1», загальною площею 55,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

9.До укладання цієї мирової угоди сторони ознайомлені із наслідками укладання мирової угоди.

10.Дана Мирова угода укладена сторонами у чотирьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один для передачі до Миколаївського районного суду Львівської області.

Провадження у справі закрито.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування мирової угоди від 10 травня 2012 року, посилаючись на те, що вона не укладала мирову угоду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2012 року заяву ОСОБА_2 задоволено, мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 , ТОВ «ВТБ і Ко» та ОСОБА_2 скасовано, провадження у справі закрито.

У грудні 2023 року ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2012 року, в якій просив скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2012 року та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про скасування ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року, якою було визнано мирову угоду.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2012 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

У лютому 2024 року Львівська міська рада, яка не брала участі у справі, подала до апеляційного суду заяву про вступ у справу як третя особа.

Ухвалою Львівського апеляційного суду 04 червня 2024 року залучено Львівську міську раду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2012 року скасовано і справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_2 про скасування мирової угоди.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області 07 жовтня 2024 року, з урахуванням ухвали суду від 22 жовтня 2024 року про виправлення описки, повернуто ОСОБА_2 заяву про скасування мирової угоди від 10 травня 2012 року.

У жовтні 2024 року Львівська міська рада, яка не брала участі у справі і залучена до участі у справі як третя особа ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року, подала апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року клопотання Львівської міської ради задоволено, поновлено Львівській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено, ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року скасовано і направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції

У лютому 2025 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Постанову Львівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2025 року зазначено, що під час нового розгляду справи апеляційний суд повинен повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження із урахуванням принципу res judicata, з наведенням обґрунтованих мотивів наявності підстав для відкриття чи відмови у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Львівської міської ради.

Зокрема, під час перегляду справи апеляційному суду слід надати оцінку доводам ОСОБА_3 та Львівської міської ради щодо поважності/неповажності причин пропуску строку (більше 12 років) на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду, з`ясувати належним чином, коли заявнику стало відомо про наявність ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року, навести відповідні мотиви поновлення чи не поновлення строку на апеляційне оскарження.

06.05.2025 цивільна справа №1313/1446/2012 надійшла на адресу Львівського апеляційного суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 для розгляду цивільної справи № 1313/1446/2012 (провадження № 22-ц/811/1537/25) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Ніткевича А.В., суддів: Бойко С.М. Копняк С.М.

Перевіривши матеріали справи, приходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, враховуючи таке.

Згідно із нормами процесуального закону, подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, апеляційна скарга також залишається без руху, якщо подана після спливу строку на апеляційне оскарження чи у разі визнання підстав для поновлення такого неповажним.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Подавши 14.10.2024 апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року, Львівська міська рада, яка не брала участі у справі, зазначає, що ухвалою порушуються права Львівської міської ради, як власника земельних ділянок, внаслідок визнання права власності на тимчасові споруди, як на об`єкти нерухомого майна, просить про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки 10.10.2024 з ЄДРСР Львівська міська рада дізналася інформацію про те, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.10.2024 у справі № 1313/1446/2012 повернуто ОСОБА_2 заяву про скасування мирової угоди від 10.05.2012.

Таким чином, Львівська міська рада дізналася про наявність остаточного судового рішення у справі № 1313/1446/2012, а саме оскаржувану ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року лише 10 жовтня 2024 року.

Згідно із ЗУ «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Встановлено, що у ЄДРСР загальний доступ до оскаржуваної ухвали забезпечено 31.05.2012, таким чином подавши апеляційну скаргу 14.10.2024, Львівська міська рада пропустила понад 12 років на апеляційне оскарження судового рішення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Разом з цим, апеляційна скарга у даній справі подана з суттєвим пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України.

При цьому, у доводах апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, Львівська міська рада не зазначає жодного слова про те, коли, дізналася про дану справу та судове рішення, яке оскаржує у такій.

Зокрема, обставини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт пов`язує із ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.10.2024, якою повернуто ОСОБА_2 заяву про скасування ухвали про затвердження мирової угоди від 10.05.2012, тобто дізнавшись про зазначену ухвалу на третій день з її постановлення (10.10.2024), апелянт не вказує, що виключало можливість довідатися про оскаржувану ухвалу раніше та скористатися правом на апеляційне оскарження такої.

Зазначені обставини спростовують відповідні твердження апелянта та не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Таким чином, строк на апеляційне оскарження пропущено, а вказані Львівською міською радою підстави для поновлення такого не можуть вважатися поважними, оскільки право на апеляційне оскарження не є абсолютним та залежить від певних (процесуальних) умов.

Разом з цим, особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків з зазначенням інших підстав для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою у визначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Положення ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, при цьому такі в силу статті 12 ЦПК України сторона має довести належними та допустими доказами.

Крім цього, відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Подавши апеляційну скаргу 14.10.2024 представник Львівської міської ради подала суду службову записку про надання доручення сектору організаційного та бухгалтерського забезпечення юридичного департаменту здійснити оплату судового збору в сумі 3028,00 грн. за подання апеляційної скарги, однак доказів такої сплати суду не надано.

Перевіркою не встановлено зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги та його розмір визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно із п.п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної та касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, поданою юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року встановлений у розмірі 3028 грн, за подання апеляційної скарги підлягає сплаті судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Банківськими реквізитами для сплати судового збору є:

Отримувач: ГУК у Личаківському районі м. Львова 22030101

Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38008294

МФО: 899998

Рахунок отримувача: UA0013954

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа), код ЄДРПОУ (суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Враховуючи допущені при подачі апеляційної скарги недоліки, таку необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Документ, що підтверджує сплату судового збору або докази на підтвердження підстав для звільнення від такого та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших підстав для поновлення необхідно у передбачений строк подати Львівському апеляційному суду.

Керуючись ст. ст. 356, 357 ЦПК України, -

постановив:

Підстави зазначені Львівської міської ради для поновлення строку на апеляційне оскарження визнати неповажними.

Апеляційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 травня 2012 року залишити без руху.

Надати апелянту строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У разі неподання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя А.В. Ніткевич