Провадження №2/523/48/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі

Головуючого - судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом -

Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» (65062, Одеська обл., місто Одеса, Фонтанська дорога, будинок 67 А) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

За участю :представника позивача адвоката Нестерової О.В., відповідачки ОСОБА_1 та її адвоката Грішина О.В.

Установив:

ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» звернулось до суду з позовними виогами до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 31.07.2024 року в сумі 76 435,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є балансоутримувачем багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 , в якому відповідач ОСОБА_1 володіє квартирою номер АДРЕСА_3 та є споживачем послуг. Отримуючи послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідач не сплачує вартість спожитих послуг та ухиляється від укладення Договору про надання комунальних послуг, послуг по утриманню будинку та придомової території, в результаті чого у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 76 435 гривень 28 копійок.

Ухвалою суду від 19 вересня 2024 року суддею прийнято до свого розгляду зазначену цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження.а.с.25-26.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов а.с.43-52 , в якому зазначила, що вона є власницею квартири за адресою АДРЕСА_4 , зареєстрована та мешкає за іншою адресою АДРЕСА_1 . С позовними вимогами відповідачка не згодна повністю, посилаючись на неправомірність Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.08.2008 р., відповідно до якого будинок був переданий з балансу ГУКС Одеської облдержадміністрації на баланс ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС»; на невідповідність договору про надання комунальних послуг, послуг по утриманню будинку та прибудинкової території вимогам ст.. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон № 2866-ІІІ), у зв`язку із чим відповідач ОСОБА_1 вважає відповідний договір таким, що є нікчемним та не породжує прав та обов`язків для сторін. Також відповідач ОСОБА_1 послалась на відсутність рішення міської ради про визначення балансоутримувача будинку та порушення Рішенням Одеської міської ради № 1358-VІІ від 07.12.2016 р. Відповідач вважає неправомірність управління будинком з боку позивача та як наслідок відсутність виникнення у нього права вимагати кошти з власників будинку.

Також , відповідач не згодна з сумами боргу, вважає їх невідповідними в поданих позивачем документах зокрема оборотно-сальдовій відомості та довідці про стан розрахунків, що на думку відповідача унеможливлює встановлення правильності нарахування та визначення загальної суми боргу.

03 березня 2025 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог а.с.71-74, відповідно до якої позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року - 64 451,05 грн.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року а.с.91 дану заяву прийнято до розгляду.

10 березня 2025 року відповідачем подано відзив на заяву про зменшення розміру позовних вимог а.с.94-98, в якому зазначила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2012 року у справі №1527/2-5467/11 не встановлено, що позивач є надавачем комунальних послуг у будинку, заперечила право позивача надавати послуги в зазначеному будинку , а станом на 2015-2016 роки позивач не виконав вимоги відповідного Закону, не уклав з районною адміністрацією відповідний договір та не отримав в управління зазначений будинок. Також відповідач послалася на недостовірність інформації в рахунках, які долучила до відзиву, просила в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Грішин О.В. в судовому засіданні не визнали позов повністю, просив відмовити в його задоволенні.

Ознайомившись та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, а саме АДРЕСА_1 , з 30 жовтня 2008 року володіє квартирою номер АДРЕСА_5 , у зв`язку із чим є споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

01 серпня 2008 року відповідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.08.2008 р., багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 був переданий з балансу ГУКС Одеської облдержадміністрації на баланс ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС».

Доказів визнання протиправним, скасування або оспорення зазначеного Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.08.2008 р. стороною відповідача до суду не надано.

Відповідачем ОСОБА_1 . Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією № МХ81 від 14.09.2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4 не підписано, що визнається обома сторонами.

Згідно представленої позивачем Довідки стану розрахунків за комунальні послуги за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року визначено заборгованість ОСОБА_1 , за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 , за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року в загальному розмірі 64 451,05 грн., заборгованість за попередні до 01.04.2027 року періоди 17 56,28 грн., всього 81 607,33 грн.

Як вбачається з оборотно-сальдової відомості по рахунку НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року по рахунку квартири АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 нараховано вартість комунальних послуг в розмірі 64 451,05 грн., заборгованість за попередні до 01.04.2027 року періоди 17 56,28 грн., всього 81 607,33 грн.

Зазначені первинні документи суперечностей або розбіжностей між собою не мають, що відповідачем не спростовано.

Представлені відповідачем рахунки №8/81 від 31.08.2023 року, №9/81 від 30.09.2023 року, № 2/81 від 28.02.2025 року не є первинними документами в розумінні ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не місять посилання на посаду особи, яка їх склала, підпису та печатки, у зв`язку із чим не приймаються судом до уваги, як такі що не відповідають критеріям достовірності та допустимості доказів.

В відзиві на позовну заяву відповідачем ОСОБА_1 визнано, що Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012 р. у справі №1527/2-5467/11 частково задоволено позов ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» стягнута заборгованість за отримані комунальні послуги, а в решті позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012р. у справі №1527/2-5467/11 встановлено, що позивач за первісним позовом ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» є балансоутримувачем житлового багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 та виконавцем житло-комунальних послуг, а саме послуги з опалення та послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до Статуту ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС», основною метою діяльності позивача є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, не житлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов`язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду.

Відповідач ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_5 та з моменту виникнення права власності на зазначену квартиру не зробив жодної оплати за отримані житлово-комунальні послуги.

За період з 01 жовтня 2008 року по 01 жовтня 2011 року сума заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг відповідача перед позивачем складає: 5335,73 грн. заборгованість по оплаті послуги з опалення та 4841,86 грн. заборгованість по оплаті послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Розрахунок зроблено на підставі оборотно-сальдових відомостей по рахунку: 671 Період; ТМЦ; Квартири: 81 ОСОБА_1 за 01.10.08-01.10.11.

Відповідно до Акту огляду жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_4 від 09 лютого 2012 року складеного представниками позивача ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» у присутності двох свідків встановлено, що радіатори у приміщеннях перекриті власником приміщення самостійно; теплоносії у систему опалення надаються темпиратурою 66С, що відповідає температурному режиму; із трьох радіаторів суттєві пошкодження має один який знаходиться у гостиній кімнаті; приміщення не герметичне; температура у приміщенні при вимкнених радіаторах складає +8 С.

Зазначені обставини встановленні рішенням суду, яке набрало законної сили, та не підлягають окремому доведенню в силу приписів частини 4 статті 82 ЦПК України.

Актом-претензією від 28.02.2011 року відповідачем ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зафіксовано, що радіатори в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 відключені з причини їх аварійності, електропостачання відсутнє, в квартирі ніхто не проживає.

Зазначеним обставинам вже було надано правової оцінки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2012р. у справі №1527/2-5467/11.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем Акт-претензію від 28.02.2011 року у зв`язку із тим, що такий доказ є неналежним як такий, що не містить інформації щодо предмета доказування у справі про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року.

Заявою від 20.09.2019 року відповідач ОСОБА_1 просила ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» підключити квартиру до електроживлення, надати можливість замінити аварійні радіатори. Проте належних та допустимих доказів надіслання та вручення заяви від 20.09.2019 року позивачу ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» не надала, позивач отримання заяви від 20.09.2019 року відповідача ОСОБА_1 не визнав.

Заявою від 21.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 просила ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» провести перерахунок за опалення. Проте належних та допустимих доказів надіслання та вручення заяви від 21.02.2020 року до суду не надала, квитанція №55 не містить інформації про надсилання саме заяви від 21.02.2020 року. Позивач отримання заяви від 21.02.2020 року від відповідачки ОСОБА_1 не підтвердив .

Відповідно до представленої позивачем Оборотно-сальдової відомості по рахунку НОМЕР_1 за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року по рахунку квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 01 вересня 2023 року позивач ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» здійснив корегування опалення за опалювальні сезони 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023 шляхом зменшення на 10 850,79 грн., що не спростовано відповідачкою. Доказів відсутності опалення в період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року відповідачем також не надано.

Належних та допустимих доказів неналежного надання комунальних послуг позивачем в період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року відповідачем також не надано. Заяви відповідача від 20.09.2019 року та від 21.02.2020 року не спростовують позовних вимог та не містять інформації щодо предмета доказування.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів винесення судом рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» заборгованості з оплати комунальних послуг за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року. Скасування судового наказу або відмова в винесенні судом судового наказу не позбавляє сторону права звернутися до суду із позовом в порядку позовного провадження.

Отже із урахуванням поданих сторонами доказів суд вважає встановленою суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року в розмірі 64 451,05 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо -будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій.

Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Зі змісту норм ст. ст. 20, 21 зазначеного Закону, споживач повинен укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 68 ЖК УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відповідачі зобов`язані регулярно, щомісяця оплачувати житлово-комунальні послуги.

В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій встановлено, що власники, наймачі та орендатори жилих приміщень зобов`язані проводити за власні кошти ремонт квартири.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, який підготовлений виконавцем на основі типового договору, також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги, передбачений також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторони.

Відповідно до частини 3 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Представлений позивачем Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком і прибудинковою територією № МХ81 від 14.09.2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_4 відповідає вимогам частини 3 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та містить істотні умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже відмова відповідача від підписання договору не звільняє останню від обов`язку оплачувати комунальні послуги.

Суд критично відноситься до посилання відповідача про невідповідність Договору вимогам Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон № 2866-ІІІ), адже доказів створення в будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідачем не надано.

З цих же причин суд критично відноситься до посилання відповідача про порушення порядку передачі багатоквартирного будинку на баланс позивача ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» зокрема в частині порушення вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого Постановою КМУ від 11 жовтня 2002 р. № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з огляду на відсутність факту створення в відповідному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Передача багатоквартирного будинку на баланс ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» також не суперечить Рішенню Одеської міської ради № 1358-VІІ від 07.12.2016 р. «Про організацію та проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у м. Одесі, адже передача багатоквартирного будинку на баланс позивача була здійснена до набуття чинності Рішенням Одеської міської ради № 1358-VІІ від 07.12.2016 р. «Про організацію та проведення конкурсів з призначення управителів багатоквартирних будинків у м. Одесі», і таким рішенням не передбачено застосування рішення до відносин, які виникли до набрання таким рішенням законної сили. З огляду на те, що станом на момент винесення такого рішення багатоквартирний будинок вже був переданий управителю він не відповідає поняттю багатоквартирних будинків, в яких не створені об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, співвласники яких не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком.

Крім того, відповідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.08.2008 р. відповідний багатоквартирний будинок перебував на балансі ГУКС Одеської облдержадміністрації, у зв`язку із чим питання передачі відповідного будинку управителю не відноситься до компетенції Одеської міської ради, адже відповідний будинок не відноситься до житлового фонду одеської міської територіальної громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідачем не надано до суду доказів створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку або рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку про визначення управителя багатоквартирного будинку, а також не надано доказів наявності повноважень відповідача виступати в інтересах та від імені зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Тим самим, Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» набрав чинності після передачі багатоквартирного будинку на баланс позивача ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС», доказів прийняття рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку про визначення або зміну управителя багатоквартирного будинку відповідачем не надано. Відповідно позивачем ТОВ «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» правомірно надаються послуги по утриманню будинку та придомової території.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення статті 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей, оплати житлово-комунальних послуг тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Щодо заявленого відповідачем спливу строків позовної давності, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, внесено зміни до п. 12 Перехідних положень Цивільного кодексу України, яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України введено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», зі змінами, крім іншого, установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 р. «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023 установлено, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Тобто, з 12.03.2020 року і до 30.06.2023 року на території України діяв карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID -19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12.

Відповідно до п. 12 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України постановлено Указ № 64/2022 від року, яким, крім іншого, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався. Станом на сьогодні строк дії воєнного стану продовжено, воєнний стан триває.

Тобто, з 24.02.2022 року по теперішній момент на території України діє воєнний стан та всі обмеження і заходи у зв`язку з його введенням.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, крім інших, пунктом 19.

Відповідно до п. 19 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-ІХ від 08.11.2023 року пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже з вищевикладеного вбачається, що строк позовної давності по вимогам про стягнення заборгованості зі сплати комунальних послуг за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року не є пропущеним у зв`язку із зупиненням строків позовної давності 30.03.2020 року.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по оплаті комунальних послуг за період з 01.04.2017 року по 28.02.2025 року у розмірі 64 451,05 грн. правомірні та підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач отримавши комунальні послуги від позивача допустив прострочення оплати таких послуг на загальну суму 64 451,05 гривень. При цьому відповідачем не спростовано належними та допустимим доказами розрахунки заборгованості за отримані послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відпповіальністю «Берег Жилсервіс» (адреса реєстрації: 65062, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 67 А) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕГ ЖИЛСЕРВІС» (65062, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога , будинок 67 А) заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2017р. по 28.02.2025р. в сумі - 64 451 гривень 05 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя