Провадження №: 4-с/336/19/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Сайбель К.О., боржника ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця (заінтересовані особи: старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярех Павло Володимирович, стягувач ОСОБА_2 ),

ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до із вищезазначеною скаргою, відповідно до якої просить суд:

1) Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ярехи Павла Володимировича, щодо не зняття арешту з усього рухомого і не рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на праві власності у виконавчому провадженні № 53230934 накладеного згідно з постановою від 21.07.2023 року;

2) Зобов`язати старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Яреху Павла Володимировича зняти арешт із усього належного ОСОБА_1 , на праві власності рухомого і не рухомого майна у виконавчому провадженні № 53230934 накладеного згідно з постановою від 21.07.2023 року, у тому числі:

- трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,19 кв.м. житловою площею 42,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності;

- житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частки земельної ділянки, загальною площе 0,0570 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :07:09:0211, місце розташування якої: АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_4 ).

В обґрунтування поданої скарги вказуває, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2016 року з ОСОБА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2016 року до досягнення дітьми повноліття (№ 336/4774/16-ц пр. 2/336/2525/2016). На підставі вказаного рішення суду, 10.10.2016 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 336/4774/16-ц.

04.01.2017 державний виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53230934 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа.

21.07.2023 старшим державним виконавцем Лащенко О.О. Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) була винесено постанова про накладення арешту на все рухоме майно та не рухоме майно, що належить ОСОБА_1 , на праві власності.

На підставі вказаної постанови накладений арешт на належне майно, а саме:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70.19 кв.м, житловою площею 42,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності;

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );

- 1/2 частки земельної ділянки, загальною площе 0,0570 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :07:09:0211, місце розташування якої: АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_4 ).

Постановами державного виконавця від 28.03.2025 скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого документа, а саме, скасовані тимчасові обмеження у праві виїзду з України, у праві користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, а також виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. 28.03.2025 року державним виконавцем Ярехою П.В. направлена вимога за місцем його роботи від 28.03.2025 року про термінове припинення утримання боргу та залишення без виконання постанови ВП № 53230934 від 24.06.2024 року про звернення стягнення заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника та не проведення стягнень. ОСОБА_1 , зазначає, на підприємстві він працює з березня 2024 року. Наразі він не має заборгованості зі сплати аліментів, виконання виконавчого листа забезпечується шляхом звернення стягнення на його пенсію та заробітну плату.15.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Центрального ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування арешту з належного йому рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою від 21.07.2023 року. У відповідь на його заяву, державним виконавцем, листом № 4664/2 від 21.04.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви та знятті арешту з належного йому майна. Вважає що дії державного виконавця порушують його права на безперешкодне володіння, користування й розпорядження належним йому майном.

У судовому засідання 12.05.2025 року ОСОБА_1 підтримав скаргу, просив її задовольнити. Також своє клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження не підтримує, вважає, що долучені до скарги докази є достатніми для вирішення скарги.

Заінтересована особа старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Яреха Павла Володимировича у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у передбаченому законом порядку, відзив на скаргу не подав.

Стягувач також до суду не з`явилася, надавши заяву про відкладення розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведеного суд доходить висновку про можливість розгляду скарги у відсутність інших осіб.

Заслухавши пояснення боржника, дослідивши скаргу із доданими до неї документами, судом встановлені наступні обставини.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2016 року у справі № 336/4774/16 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, починаючи з 11.08.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

10.10.2016 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя був виданий виконавчий лист № 336/4774/16-ц.

04.01.2017 державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53230934 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа.

21.07.2023 старшим державним виконавцем Лащенко О.О. Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) була винесено постанова про накладення арешту на все рухоме майно та не рухоме майно, що ОСОБА_1 , на праві власності.

На підставі вказаної постанови накладений арешт на належне майно, а саме:

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70.19 кв.м. житловою площею 42,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності;

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частки земельної ділянки, загальною площе 0,0570 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :07:09:0211, місце розташування якої: АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_4 ).

Постановами державного виконавця від 28.03.2025 скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого документа, а саме, скасовані тимчасові обмеження у праві виїзду з України, у праві користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, а також виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників

15.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Центрального ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) із заявою про скасування арешту з належного йому рухомого та нерухомого майна, накладеного постановою від 21.07.2023 року.

У відповідь на його заяву, державним виконавцем, листом № 4664/2 від 21.04.2025 року було відмовлено у задоволенні заяви та знятті арешту з належного йому майна

Надаючи оцінку правомірності винесеної постанови суд зазначає наступне.

Так, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема як: обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями положення ст.1, п.п. 2, 3, 5, 8 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно положень ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1); виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.6 ч.3 вказаної статті).

Порядок накладення арешту і вилучення майна боржника визначений положеннями ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно приписів вказаної статті арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

При цьому, порядок стягнення аліментів визначений положеннями ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами вказаної статті виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Отже сукупний аналіз вказаних норм права дає підстави для ствердження, що за загальним правилом виконання рішення суду здійснюється шляхом звернення стягнення на заробітну плату, дохід боржника. У випадку існування заборгованості, яка перевищує суму платежів за три місяці таке стягнення може бути звернуто і на майно боржника.

Як встановлено судом, постановою державного виконавця від 21.07.2023 року, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 70.19 кв.м. житловою площею 42,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; частки земельної ділянки, загальною площе 0,0570 гектарів, кадастровий номер земельної ділянки :07:09:0211, місце розташування якої: АДРЕСА_3 (стара адреса: АДРЕСА_4 ).

Як вбачається з листа начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Пенязєва О., у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів. При цьому посилаючись на п.7 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець вважає що в нього відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачений вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Зокрема, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна(коштів)боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (утому числі від реалізації майна боржника),необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів ,стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності -суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 6 1цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, тощо.;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасне настання двох юридичних фактів погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Крім того, відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», та враховуючи періодичний характер стягнення, а також спеціальний порядок виконання для даної категорії справ, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та як засіб такого забезпечення.

У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі№ 490/6309/16 (провадження № 61-473св21), зроблено правовий висновок про те, що за змістом пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» таке забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Як встановлено судом, станом на 21 квітня 2025 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутня інформація про розмір заробітної плати ОСОБА_1 , а також відсутні й відомості щодо наявності у боржника грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів, а вказане свідчить про неможливість зробити висновок щодо наявності щомісячного стабільного доходу та, відповідно, можливості забезпечення виконання рішення в інший спосіб ніж звернення стягнення на майно боржника.

Cуд зазначає, що сам по собі факт погашення заборгованості з аліментів боржником та відсутність заборгованості на даний час не є ще відповідно до положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна виконавцем, враховуючи спеціальний порядок виконання рішень для даної категорії справ.

Отже, законом передбачена умова, відсутність якої унеможливлює зняття арешту з майна боржника, а саме можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб.

Так, відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, ОСОБА_1 суду не було надано доказів щодо того, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За таких обставин, не зняття державним виконавцем арешту з нерухомого майна боржника метою забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 квітня 2023 року в справі № 607/3711/15-ц, провадження № 61-688св23.

Подібні висновки щодо застосування положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17 (провадження № 61-29992св18), від 22 квітня 2021 року у справі № 742/819/20 (провадження № 61-565св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 577/4889/19 (провадження № 61-5670св20), від 20 грудня 2021 року у справі № 646/7134/19 (провадження № 61-8727св20).

При цьому, вищевказані висновку суду не перешкоджають боржнику при наявності доказів забезпечення подальшого виконання рішення суду в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, не позбавляє останнього звернутися до виконавця із відповідною заявою про скасування арешту.

Крім того, боржник не позбавлений права звернутися із заявою до державного виконавця про скасування арешту на конкретний об`єкт нерухомого майна, а виконання судового рішення може бути забезпечено шляхом залишення арешту на інших об`єктах нерухомості.

Відповідно до ч. 3 ст. 451ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, доводи сторони скаржника не знайшли свого підтвердження, тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 258-260, 354, 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20.05.2025.

Суддя Є.С. Боєв