ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 612/763/24
Номер провадження 22-ц/818/1912/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на заочне рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року в складі судді Масло С.П. по справі № 612/763/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позовна заява мотивована тим, що позивач постачає електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року, споживач ОСОБА_2 , особовий рахунок НОМЕР_1 . Зазначене також підтверджується копією договору № 006313 про користування електричною енергією, укладеного 04 серпня 2008 року між ОСОБА_2 і попереднім постачальником АТ «Харківобленерго».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2024 року в справі № 629/4920/24 задоволено заяву ПрАТ «Харківенергозбут» про забезпечення доказів щодо витребування у приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завади М.В. належним чином засвідченої копії спадкової справи № 84/2023, заведеної після смерті громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії зазначеної спадкової справи № 84/2023 вбачається, що спадкоємцями ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 02 серпня 2024 року все ще зареєстроване за ОСОБА_2 . Тобто, право власності на вказаний об`єкт нерухомості за спадкоємцями не зареєстровано. Однак ОСОБА_1 не відмовилася від спадщини у вигляді житлового будинку за вказаною адресою, отже успадкувала його.

Фактично ОСОБА_1 є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Харківенергозбут» за особовим рахунком НОМЕР_1 , оскільки зареєстрована і постійно проживала за вищевказаною адресою і є спадкоємцем майна ОСОБА_2 .

За період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року за вказаною адресою згідно показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію на суму 3833,76 грн. За вказаний період часу за виставленими рахунками споживач не сплачувала за спожиту електроенергію, у зв`язку з чим станом на 01 вересня 2024 року виникла заборгованість за електричну енергію в сумі 3833,76 грн, що підтверджується довідкою про розрахунки за спожиту електроенергію. Вказана заборгованість виникла після смерті ОСОБА_2 , тож спадкоємці є тими особами, які по суті мали можливість користуватися майном померлого, або їм відомо, ким та яким чином було спожито електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію в сумі 3833,76 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн, витрати зі сплати за надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 41,00 грн.

Заочним рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову ПрАТ «Харківенергозбут» відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що до участі у справі не залучено всіх відповідачів, адже спадкоємцем майна померлого є не тільки ОСОБА_1 , а й ОСОБА_3 . Неповний склад учасників справи перешкоджає суду розглянути по суті доводи позовної заяви та ухвалити рішення по суті позовних вимог.

На вказане судове рішення 17 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ПрАТ «Харківенергозбут» до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позовні вимоги ґрунтувалися не на невиконанні з боку спадкоємців зобов`язань, що залишилися після смерті спадкодавця, а на тому, хто з осіб спожив електроенергію, внаслідок чого виникла заборгованість вже після смерті спадкодавця, що був суб`єктом договірних відносин з позивачем. ОСОБА_1 з 1993 року мешкала та зареєстрована в домоволодінні спадкодавця і прийняла спадщину. Крім того, вона була солідарним споживачем разом із спадкодавцем - ОСОБА_2 . Натомість ОСОБА_3 не проживає та не зареєстрована за вказаною адресою, не користувалась житлово-комунальними послугами, тож не несе солідарної відповідальності за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Обидві спадкоємиці не отримали свідоцтва про право власності на житловий будинок, де виникла заборгованість за спожиту електроенергію. Відповідачем залучено того спадкоємця, яка проживала, була зареєстрованою і користувалася електричною енергією. Позовні вимоги не ґрунтуються і не впливають на обмеження прав власників чи прав і свобод спадкоємців на нерухоме майно чи спірні правовідносини. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua, з ОСОБА_1 , адже вона разом із членами своєї сім`ї проживала і користувалася електричною енергією.

ОСОБА_1 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут» на заочне рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі договору № 006313 про користування електричною енергією, укладеного 04 серпня 2008 року, та договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року ОСОБА_2 був побутовим споживачем електричної енергії, що постачається ПрАТ «Харківенергозбут», за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 20-21, 34-41).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 24).

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 серпня 2024 року в справі № 629/4920/24 задоволено заяву ПрАТ «Харківенергозбут» про забезпечення доказів щодо витребування у приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завади М.В. належним чином засвідченої копії спадкової справи № 84/2023, заведеної після смерті громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-14).

З копії зазначеної спадкової справи № 84/2023 вбачається, що 09 червня 2023 року до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулись спадкоємиці ОСОБА_2 - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 22-23).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26, 56).

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на земельні ділянки (а.с. 27-30).

Відомостей щодо отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали спадкової справи № 84/2023 не містять.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 389365846 право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 02 серпня 2024 року залишилось зареєстрованим за ОСОБА_2 (а.с. 53).

12 травня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» направлено претензію кредитора до спадкоємців майна ОСОБА_2 на суму 3787,68 грн, у реєстрації якої приватним нотаріусом Лозівського РНО Харківської області Завада М.В. відмовлено, оскільки вона направлена після видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 31 зворот).

За період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , згідно показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію на суму 3833,76 грн, що підтверджується довідкою про розрахунки за спожиту електроенергію та розрахунком основного боргу за електроенергію (а.с. 43, 44).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила).

Частиною 1 ст. 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як визначено у ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з пунктом 1.1.2. Правил, договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Відповідно до пункту 1.2.8. Правил, постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Згідно з п. 7 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Пунктом 4.12. Правил передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 2.1.8 Правил передбачено, що у разі смерті побутового споживача, особа (спадкоємець), яка у встановленому законом порядку скористалася правом на подання заяви про прийняття спадщини, до складу якої входить об`єкт побутового споживача, до моменту набуття права власності на нього, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, має право укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії з оператором системи за умови надання відповідних документів, передбачених цим пунктом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Отже, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

При цьому, в разі належності будинку декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання майна і визначено уповноваженого власника.

Зазначене відповідає висновками, що викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 у справі № 352/2163/13-ц.

Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її, на праві спільної часткової власності (частина 4 статті 355 ЦК України).

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, якщо будинок належить на праві приватної власності декільком особам, то позов про стягнення заборгованості має бути пред`явлений до всіх співвласників будинку.

Матеріали справи свідчать про те, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли дві його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Таким чином, незважаючи на те, що жодною зі спадкоємиць не отримано свідоцтва про право на спадщину на будинок, за адресою якого виникла спірна заборгованість, вони є його співвласницями на праві спільної часткової власності у рівних частках.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, провадження № 61-7289св20.

У даній справі позов пред`явлений лише до ОСОБА_1 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 у порядку спадкування є власницею лише 1/2 частини будинку і не сплачувала кошти за послуги з постачання електричної енергії, з неї на користь позивача підлягає стягненню 1916,88 грн (3833,76 / 2), що відповідає її частці у праві спільної часткової власності на будинок.

Висновок суду першої інстанції про те, що не залучення до участі у справі ОСОБА_3 як другого відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі, колегія суддів вважає помилковим, адже будинок, за адресою якого утворилась заборгованість з оплати послуг з постачання електричної енергії, належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках, їх обов`язок з оплати послуг не є солідарним, тож суд не позбавлений можливості задовольнити вимоги до ОСОБА_1 частково, відповідно до розміру її частки у праві спільної часткової власності. У свою чергу, позивач має право на звернення з відповідним окремим позовом щодо іншої частини вимог до другої співвласниці - ОСОБА_3 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, не врахував, що ОСОБА_1 як співвласник будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язана брати участь у витратах щодо утримання майна, яке є у спільній частковій власності, в розмірі відповідно до своєї частки, внаслідок чого зробив помилковий висновок про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного заочного рішення суду із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості в розмірі 1916,88 грн.

Частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу позову ПрАТ «Харківенергозбут» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 6, 7), апеляційної скарги 3633,60 грн (а.с. 117), а також 41,00 грн - за надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 33).

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на 50%, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Харківенергозбут» підлягає стягненню судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 3028,00 грн (2422,40 + 3633,60)/2) та витрати зі сплати за надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 20,50 грн (41,00/2).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задовольнити частково.

Заочне рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126) заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію в сумі 1916 (одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) грн 88 коп., судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. та витрати зі сплати за надання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 20 (двадцять) грн 50 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина