Провадження № 2/161/651/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», через свого представника, звернулося до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 703670623 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 200,00 грн. строком на 30 днів, із дисконтною процентною ставкою 0,99% в день, яка застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОА «Іннова Фінанс» та базовою процентною ставкою 2,99% в день.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по договору позики № 703670623 перед позивачем не сплачена і складає 63 194,04 грн., з яких: 5 200,00 грн. - сума кредиту, 57 994,04 грн. - сума процентів за користування кредитом.

На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у вказаній сумі, а також суму понесених судових витрат.

Ухвалою суду від 09.07.2024 року, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач та її довіритель визнають позов частково з наступних підстав. У відзиві зазначено, що позивач при розрахунку заборгованості за договором позики №703670623 від 21.06.2023 року вийшов за межі строку кредитування, у зв`язку з чим наданий розрахунок вважається невірним. Виходячи з умов зазначеного договору, відповідач та її довіритель визнають позов частково, а саме: у розмірі 9 864,40 грн, з яких 5 200,00 грн основна сума кредиту, 4 664,40 грн нараховані проценти за користування кредитом. Також просить стягнути з позивача суму понесених судових витрат, яка складає 9 000 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 21.06.2023 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено електронний договір № 703670623 про надання позики у розмірі 5 200,00 грн. строком на 30 днів, із дисконтною процентною ставкою 0,99% в день, яка застосовується у відповідності до умов Програми Лояльності ТОА «Іннова Фінанс» та базовою процентною ставкою 2,99% в день, (а.с.19-31).

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач не виконував належним чином взяті на себе боргові зобов`язання.

З вказаного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що борг ОСОБА_1 по кредитному договору становить 63 194,04 грн.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору позики № 703670623 від 21.06.20203 року, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором.

Враховуючи зміст кредитного договору необхідно дійти висновку, що ОСОБА_1 з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором позики № 703670623 від 21.06.20203 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечувала факту укладення договору позики та отримання її довірителем грошових коштів на підставі зазначеного договору. Водночас, вона заперечила щодо розміру нарахованих процентів за користування позикою.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується із наведеними позивачем розрахунком заборгованості за процентами за договором позики № 703670623 від 21.06.20203 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до положень п. 1.2. договору позики, кредит надається строком на 30 днів. За користування кредитом клієнт сплачує позикодавцю 2,99 % процентів на день (фіксована).

Таким чином, оскільки договором позики № 703670623 від 21.06.20203 року, визначений строк кредитування, який становить 30 дні, саме протягом даного строку ТОВ «Іннова Фінанс» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням положень п. 1.5. цього договору, становлять 2,99 % на день.

Так, 5 200,00 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) х 2,99% (узгоджений сторонами у п. 1.5. договору, відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами) = 155,48 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами).

Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором позики № 703670623 від 21.06.20203 року, становить 4 664,40 грн. (155,48 грн. х 30 дні).

З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 5 200,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 4 664,40 грн., а всього: 9 864,40 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Відповідно ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжною інструкцією від 28.01.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 1).

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 378,13 грн. (2 422,40 грн. х 9 864,40 грн. / 63 194,04 грн.).

Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 133ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч. 2 ст.137ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, до матеріалів справи, відповідачем долучено ордер на надання правничої допомоги серія ВІ № 1235323 від 06.08.2024 року, договір про надання правничої допомоги № 1012 від 15.07.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Т.М., акт № 1 приймання-передачі правничої допомоги від 16.08.2024 на суму 9 000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.11.2021 року, видане Цокало Т.М.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, викладені обставини та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 4 500,00 грн, як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст. ст. 512, 514, 526, 614, 626, 628, 639, 1054 ЦК України ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 259, 264-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»заборгованість за договором позики № 703670623 від 21.06.20203 року в розмірі 9 864 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривень 40 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»витрати по сплаті судового збору у розмірі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 13 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 4 500,00 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», Київська обл. м. Київ, вул. Болсуновського, буд. 8, поверх, 9; .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК