Справа № 727/4259/25
Провадження № 2/727/1281/25
12 травня 2025 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини до відповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що сторони уклали шлюб 22.11.2016 року, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1916.
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.08.2020 року, шлюб між сторонами розірвано.

Стверджує, що дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим, у зв`язку з початком збройної агресії Російської Федерації проти України, позивачка була вимушена тимчасово переїхати з дитиною до Італії. При цьо-му, з 26.08.2022 року відповідач перестав брати участь у вихованні та утриманні спіль-ної дитини.

На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малоліт-нього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3196,00 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від-повідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення суду у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідом-лений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе роз-глянути справу за її відсутності та постановити заочне рішення.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК Ук-раїни розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є об-ґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з відповідачем 22.11.2016 року уклали шлюб, який зареєстровано Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів ци-вільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за актовим записом №1916.

Від шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного ста-ну Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.08.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано.

На даний час малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно витягів з реєстру територіальної громади №2025/004485842 та №2025/004486017.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листо-пада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дер-жава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумо-вого, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здіб-ностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зо-бов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовно-го і соціального розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основ-ної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається од-накова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утриму-вати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від за-робітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, воло-діння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інте-лектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обста-вини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: 3196 гривень.

Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим ста-новищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою; на утри-манні відповідача непрацездатних членів сім`ї не перебуває. Інформації на спростуван-ня вказаних обставин під час судового розгляду судом не отримано.

При цьому, суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли ін-ший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню ди-тини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого ля-гає лише на одного.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, а саме в розмірі 3196,00 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень на щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить її належ-ний фізичний та моральний розвиток, не суперечитиме законодавчо встановленому мі-німальному розміру аліментів на дитини та відповідатиме потребам останнього, при цьому не порушить права відповідача.

Ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуд-жуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на-родження, має сплачувати аліменти у розмірі 3196,00 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 55, 76, 80, 84, 180-183, 185, 191, 190 Сімейного кодексу Укра-їни, ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289, 430 ЦПК України, -

ухвалив:

Ухвалити заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на-родження, РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 3 196,00 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень щомісячно, але не менше 50 від-сотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах одномісячного сукупного пла-тежу аліментів на дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гри-вень (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О.Є.Терещенко