ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/958/24 Номер провадження 22-ц/814/1583/25Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю.А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В. Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» Жалій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Ткачука Ю.А. повний текст судового рішення виготовлено 23.01.2025

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством від 04.01.2022 № 5220013, щодо оплати коштів.

Просив стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за придбану електричну енергію, вироблену з 01 липня по 31 жовтня 2023 року (включно) установками приватного домогосподарства на загальну суму 162247,93 грн, з яких: сума основного боргу - 137437,69 грн., інфляційні нарахуванння - 3382,34 грн, пеня -21427,90 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості за договором - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 інфляційні нарахування у розмірі 6783,16 грн., 3% річних у розмірі 4986,59 грн., а всього 11769,75 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень 75 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 365,14 (триста шістдесят п`ять грн. 14 коп.).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні пені в розмірі 26 892,18 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Судові витрати покласти на відповідача.

Зазначає, що абзацем 1 ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» передбачено, що терміни "оптовий енергетичний ринок", "оптові енергетичні продукти", "учасник оптового енергетичного ринку" вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг".

В зазначеному законі визначено наступне:

4) оптовий енергетичний ринок - будь-який ринок, на якому здійснюються операції з торгівлі відповідно до оптових енергетичних продуктів.

5) оптові енергетичні продукти - договори (угоди) незалежно від місця та часу їх укладення, зокрема: договори купівлі-продажу електричної енергії або природного газу; деривативні контракти, базовим активом яких є електрична енергія або природний газ; договори про передачу електричної енергії або транспортування природного газу, доступ до пропускної спроможності/розподілу потужності; деривативні контракти щодо передачі електричної енергії або транспортування природного газу, доступу до пропускної спроможності/розподілу потужності; договори про постачання або розподіл електричної енергії та/або природного газу кінцевим споживачам з сумарною номінальною потужністю споживання установок споживача, що забезпечує технічну спроможність споживання електричної енергії або газу в обсязі 600 ГВтгод на рік та вище.

8) учасник оптового енергетичного ринку - будь-яка особа, яка здійснює укладання угод з купівлі-продажу або подає пропозиції (заявки) на купівлю-продаж відповідно до оптового енергетичного продукту на оптовому енергетичному ринку.

Як вбачається з наведених положень чинного законодавства, індивідуальні побутові споживачі фізичні особи, які є кінцевими споживачами та використовують електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб на підставі договорів про постачання електричної енергії, укладених в порядку ст. 63 Закону, не здійснюють професійну та/або господарську діяльність, і при цьому номінальна потужність споживання установок споживача, що забезпечує технічну спроможність споживання електричної енергії не перевищує обсягу 600 ГВтгод на рік, - не є учасниками оптового енергетичного ринку.

Згідно з умовами Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5220003 від 05.11.2019 року, укладеного між Позивачем (споживач) та Відповідачем (постачальник універсальних послуг), який є Додатком до Договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач бере на себе зобов`язання продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання) об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства споживача, на якому електрична енергія використовується для побутових потреб.

Згідно умов наведених договорів, величина встановленої потужності електроустановок споживача дорівнює 30 кВт, що в розрахунку на Гвт/год складає всього 0,262 Гвт/год на рік.

З огляду на викладене позивач:

-є учасником роздрібного ринку електричної енергії в якості кінцевого побутового споживача електричної енергії, яку використовує для власних потреб; · не здійснює укладання угод з купівлі-продажу та не подає пропозиції (заявки) на купівлю-продаж відповідно до оптового енергетичного продукту на оптовому енергетичному ринку;

-не є споживачем, номінальна потужність споживання установок якого забезпечує технічну спроможність споживання електричної енергії в обсязі, що перевищує обсягу 600 ГВтгод на рік, згідно преамбули Договору, сторони, під час його виконання, зобов`язуються діяти відповідно до чинного законодавства, зокрема Закону України «Про ринок електричної енергії», а також Правил роздрібного ринку електричної енергії.

В редакції Закону «Про ринок електричної енергії» від 10.06.2023 року пунктом 4 частини четвертої статті 6 унормовано, що регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку).

Крім того, в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 квітня 2024 року у справі № 911/1359/22, на яку послався місцевий суд, Верховний Суд виснував наступне «Таким чином, хоча постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 ЗУ «Про ринок електричної енергії».

Отже Верховний Суд зробив висновок, щодо обов`язковість дії Підпункту 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), а також підпункту 15 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції Постанови НКРЕКП від 28.06.2024 № 1231) як імперативної норми, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», стосується саме тих учасників на ринку електроенергії, які здійснюють на ньому господарську діяльність, і укладають між собою двосторонні договори в порядку, передбаченому положеннями статті 66 Закону.

Місцевий суд зазначені норми матеріального права не врахував, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку, що на Позивача, як побутового споживача, розповсюджуються імперативні приписи підпункту 15 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (в редакції Постанови НКРЕКП від 28.06.2024 № 1231), щодо заборони нарахування штрафних санкцій (пені) за невиконання контрагентом умов договору, укладеному на підставі положень Закону України «Про ринок електричної енергії».

Позиція інших учасників справи

13.03.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - адвокат Жалій Леся Віталіївна надала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що воно є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» Жалій Л.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 січня 2022р між ТОВ «Полтаваенергозбут»,як Постачальником універсальних послуг, та ОСОБА_1 , як Споживачем, був укладений Договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством №5220013, який є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг за місцезнаходженням приватного домогосподарства споживача, на якому електрична енергія використовується для задоволення побутових потреб та/або потреб особистого селянського господарства.

У договорі зазначено, що місцезнаходження приватного домогосподарства: АДРЕСА_1 . Під час виконання умов цього договору сторони зобов`язуються діяти відповідно до чинного законодавства, Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку, Кодексу розподілу, Правил роздрібного ринку електричної енергії.

За вказаним Договором, Позивач взяв на себе право продавати Відповідачу електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а Відповідач взяв на себе зобов`язання купувати у Позивача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені договором.

Так, згідно пункту 2.3. Договору споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарствам.

Згідно з пунктом 4.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. При цьому, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п.4.3 Договору після введення в експлуатацію генеруючої установки, 23.11.2021 року «зелений» тариф за цим договором становив 5,1299 коп/кВт.год (Без ПДВ).

Відповідно до пункту 4.10 Договору, у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобовязаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (а.с. 7-8).

На виконання зобов`язань за Договором позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватного домогосподарства, за Актами приймання-передачі товару (електричної енергії):

- № 7 від 01.08.2023, за розрахунковий період з 01.07.2023 по 01.08.2023, в обсязі 5990 кВт*год. на загальну суму 38542,66 грн.

- № 8 від 01.09.2023, за розрахунковий період з 01.08.2023 по 01.09.2023, в обсязі 6521 кВт*год. на загальну суму 41959,37 грн.

- № 9 від 01.10.2023, за розрахунковий період з 01.09.2023 по 01.10.2023, в обсязі 5742 кВт*год. на загальну суму 36946,90 грн.

- № 10 від 01.11.2023, за розрахунковий період з 01.10.2023 по 01.11.2023, в обсязі 3135 кВт*год. на загальну суму 19988,76 грн. (а.с. 5-6).

Всього на загальну суму 137 437,69 гривень.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказував, що відповідач не сплатив грошові кошти у розмірі 137437,69 грн, які підлягають оплаті за передану електричну енергію.

Під час розгляду справи судом першої інстанції на поточний рахунок позивача відповідач здійснив оплату електроенергії, отриманої у період з липня по жовтень 2023, а саме:

- платіжною інструкцією № 1049709 від 26.03.2024, за передану електроенергію за жовтень 2023 в сумі 16090,95 грн.;

- платіжною інструкцією № 1070385 від 23.05.2024, за передану електроенергію за серпень 2023 в сумі 33777,29 грн.;

- платіжною інструкцією № 1081351 від 04.07.2024, за передану електроенергію за липень 2023 в сумі 30943,95 грн.;

- платіжною інструкцією № 1086128 від 09.07.2024, за передану електроенергію за вересень 2023 в сумі 29737,07 грн. (а.с.91, 134, 150, 150, звор.стор.).

Крім того, платіжними інструкціями № 1047119 від 26.03.2024 на суму 3597,98 грн., № 1048649 від 26.03.2024 на суму 299,83 грн., № 1069082 від 23.05.2024 на суму 7552,69 грн., № 1068523 від 23.05.2024 на суму 629,39 грн., № 1083115 від 04.07.2024 на суму 6919,15 грн., № 1083406 від 04.07.2024 на суму 576,60 грн., № 1086763 від 09.07.2024 на суму 6649,28 грн., № 1088102 від 09.07.2024 на суму 554,11 грн., відповідач здійснив оплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору за ОСОБА_1 за період з липня по жовтень 2023 року (а.с.229-232).

У зв`язку з погашенням основної суми боргу, позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» на його користь заборгованість за договором на загальну суму 39040,81 грн, з яких: 6783,16 грн. інфляційні нарахування, 4986,59 грн. 3% річних та 26892,18 грн. пені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 26 892,18 грн. суд першої інстанції зазначив, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» надано настанови учасникам ринку електричної енергії, які є обов`язковими для застосування.

Так, пунктом 5 вказаної постанови (доповненим згідно постанови НКРЕКП від 27.02.2022 №333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії».

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо стягнення пені за несвоєчасність сплати обсягу придбаної електричної енергії, інфляційні втрат та трьох відсотків річних за користування утримуваними коштами, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4.10. Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5220013 від 04.01.2022 у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобов`язаний сплатити Споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Однак, відповідно до п.п. 16 п. 1 Постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 року «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», яка була прийнята відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введеним відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022та продовженим на даний час, ураховуючи Протокол наради щодо обговорення заходів стабілізації учасників ринку електричної енергії під час особливого періоду з метою забезпечення операційної безпеки функціонування основної частини ОЕС України від 25 лютого 2022 року, зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 квітня 2024 року по справі №911/1359/22 слідує, що Згідно з пунктом 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови - зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Отже, з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, пункт 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 27.02.2022 № 333) - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії.

Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Отже, Об`єднана палата КГС у складі ВС дійшла висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

В той же час згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07червня 2024 року по справі N 918/907/22 слідує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону. Згідно з принципом "Lex specialis" (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма) за наявності розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон. Про перевагу норм "lex specialis" над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і ЄСПЛ (пункт 69 рішення у справі "Nikolova v. Bulgaria", заява N 31195/96 тощо).

Оскільки, позивач, як споживач, та ТОВ «Полтаваенергозбут», як постачальник універсальних послуг, між якими був укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5220013 від 04.01.2022 року, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», є учасниками ринку електричної енергії та на даний договір поширюється вимога вищезазначеної постанови НКРЕКП №332 від 25.02.2022 року, то вимоги позивача про стягнення пені від простроченої суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення за несвоєчасність виконання зобов`язання задоволенню не підлягають.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль