Справа № 344/3961/25
Провадження № 22-ц/4808/729/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів: Луганської В. М.,

Максюта І. О.,

секретар: Шемрай Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року, в складі судді Домбровської Г. В., постановлену в місті Івано-Франківськ Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 2004 року по 30 липня 2024 року позивачка проживала однією сім`єю з покійним ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу.

В 2022 році ОСОБА_3 був мобілізований до лав ЗСУ, а ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок поранення, отриманого під час проходження військової служби, ОСОБА_3 помер.

В січні 2025 року позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю військовослужбовця, в чому їй було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідачка, ОСОБА_2 є рідною дочкою покійного ОСОБА_3 та теж має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку із загибеллю військовослужбовця, у зв`язку з чим, позивачка звернулась до суду та просила встановити факт, про те, що ОСОБА_1 в період з 2004 року по 30 липня 2024 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 березня 2025 року позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювати виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку з смертю внаслідок поранення ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачка, яка є дочкою покійного ОСОБА_3 може отримати усю або значну частину одноразової грошової допомоги до закінчення судового розгляду, що унеможливить позивачці отримання належної їй частини одноразової грошової допомоги та утруднить виконання майбутнього судового рішення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дочка покійного ОСОБА_3 , яка є відповідачкою у цій справі може отримати усю або значну частину одноразової грошової допомоги до закінчення судового розгляду справи. В подальшому це утруднить, або навіть унеможливить позивачці отримати кошти, оскільки вона буде змушена звертатись в порядку регресу до ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що апелянт не довела співмірність застосування забезпечення позову шляхом заборони відповідній військовій частині здійснювати ОСОБА_2 виплату одноразовою грошової допомоги, у зв`язку зі смертю її батька. Крім того, апелянт не надала доказів несумлінних дій зі сторони відповідачки, чи неможливості ймовірного невиконання судового рішення, яке буде ухвалено в даній справі.

Посилаючись на вищенаведене, просить суд у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином судовою повісткою.

За правилами частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника адвоката Дудорова О. О., які просили апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, як і не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що 05 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

В подальшому, 28 березня 2025 року подала до суду заяву про забезпечення позову в якій просила суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювати виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , яка є дочкою померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Як передбачено ч. 1, 2 ст. 16-1 цього Закону, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ч. 2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги може бути відмовлено або її виплата припинена чи призупинена особі, щодо якої рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт ухиляння від виконання обов`язку щодо утримання загиблої (померлої) особи за її життя.

За наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, щодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або її розміру орган, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, призупиняє її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно роз`яснень у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 зазначала, що невжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову може унеможливити виконання майбутнього рішення суду про задоволення позовних вимог. Обрані заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами та не суттєво обмежують права відповідача.

У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано вид забезпечення позову, зазначено усю необхідну інформацію про предмет забезпечення та обґрунтовано належним чином можливі ризики утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Також, суд зауважує, що ОСОБА_2 на час розгляду справи звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги після смерті батька ОСОБА_3 , що підтверджується показами ОСОБА_1 , та не спростовано ОСОБА_2 у поданому нею відзиві на апеляційну скаргу.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, суду не надано.

Обраний заявницею захід забезпечення позову є співмірним із вимогами пред`явленого позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову колегією суддів враховані вимоги закону та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України.

Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть бути перешкодою для ефективного судового захисту, що в подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи, що дочка померлого ОСОБА_2 може скористатися своїм правом на отримання одноразової грошової допомоги після смерті батька у будь-який час у відповідності до статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», доказів призупинення виплати одноразової грошової допомоги до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили відповідачкою суду також не надано, то існує реальна можливість розпорядження ОСОБА_2 усією сумою грошової виплати ще до закінчення судового розгляду цієї справи.

Заявлений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості вимог ОСОБА_1 . Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відтак, колегія суддів вважає доцільним забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювати виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку із смертю внаслідок поранення ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 31 березня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням постанови суду про задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 березня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювати виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку із смертю внаслідок поранення ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2025 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

І. О. Максюта