Справа № 212/4148/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Пустовіт О.Г., при секретарі - судового засідання Голуб О.В., за участі представника позивача - Заборського О. В., представника відповідача - Власкіної Т.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Заборський О.В., звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в свою чергу в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_1 матір`ю дитини, будучи її представником. Додавав, що батько малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , працював прохідником дільниці № 4 шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» (наразі - АТ «Кривбасзалізрудком»), який однак ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві: обрушення рудної маси з лежачої сторони кровлі під час забивання клін-петлі в грудину забою бурового штреку в осях 98-92 горизонт 1320 м. Відповідно до Акту № 55-21 від 24.12.2013 року про нещасний випадок на виробництві та Акту форми Н-5 від 27.12.2013 року спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_3 на шахті ім. Леніна вбачається, що ОСОБА_3 направився в забій, щоб забити клин-петлю, а ОСОБА_4 почав підтягувати трос разом із блочком БС-20. В цей час з лежачої сторони покрівлі виробки виникло раптове обрушення рудної маси, якою був смертельно травмований ОСОБА_3 , з боку якого порушень вимог актів з охорони праці не було. Такий випадок зі смертельним наслідком з підривником дільниці № 4 шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_3 , вважається таким, що пов`язаний з виробництвом. У зв`язку зі смертю батька ОСОБА_5 втратив найріднішу людину у віці 5 років, тому не мала можливості побачити та відчути підтримку батька, виховання й його турботу. З кожним роком доньці померлого ставало все важче від розуміння того, що з дитинства в неї немає батька, вона ніколи не пізнає батькової любові, не буде знати яким він був, навіть пам`яті про нього не матиме. Мати такої дитини, ОСОБА_1 так й не вийшла заміж, а в доньки з дитинства почались психологічні проблеми, спричинені втратою найдорожчої людини та годувальника. При цьому матері довелось піти на роботу та внаслідок чого мати почала менше приділяти уваги дитині, тому доньці з дитинства довелось вчитись самостійності та витриманому характеру, що в майбутньому може впливати на емоційну складову і характер. Отже, з дитинства дівчина відчуває моральні страждання через відсутність в її житті батька, батьківської підтримки та поради, тому їй довелось раніше подорослішати та кожен день докладати додаткових зусиль для організації життя без батьківського прикладу. Таким чином внаслідок смерті батька ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнає у зв`язку зі смертю батька, що призводить до порушення її способу життя. Оскільки смерть ОСОБА_3 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що на відповідача покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Так моральні та душевні страждання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , оцінює в сумі 1400000 грн. На підставі зазначеного просила суд стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1400000 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_1 , представник відповідача, адвокат Власкіна Т.Я., 02.05.2025 подала відзив, вказуючи у ньому, що нещасний випадок з прохідником ОСОБА_3 стався внаслідок раптового обрушення рудної маси з лежачої сторони крівлі під час забивання постраждалим клин-петлі в грудину забою бурового штреку у вісях 98-92 горизонт 1340 м. При цьому встановлено, що нормативна документація, яка регламентує безпечне виконання робіт прохідником на дільниці відповідає вимогам нормативних актів з охорони праці. На думку комісії можливими причинами нещасного випадку стали раптове самовільне обрушення рудної маси з лежачої сторони крівлі під час забивання постраждалим клин-петлі в грудину забою бурового штреку у вісях 98-92 горизонт 1340 м., наявності шару руди товщиною до 2,5 м., порушеного різноспрямованими тріщинами, що опинились між оголеним сводом крівлі та межею контакту з масивом міцних мартитових кварцитів, що раптово обрушився під дією власної сили тяжіння Обрушенню рудного шару з крівлі сприяла його вологість; відсутність науково-обгрунтованим методів та технічного забезпечення для своєчасного виявлення та прогнозування приконтурних зон, що мають тектонічні порушення, зон розломів, зон вилужнювання тощо; відсутність технічних рішень при підземній розробці рудних родовищ, що забезпечують дистанційне виявлення таких прихованих шарів рудної маси, що піддаються раптовим обрушенням. Вважає, що нещасний випадок стався внаслідок дії природних фактів, які перебували поза сферою впливу відповідача. Також актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку (форми Н-5) від 27.12.2013 року встановлено, що роботи виконувались згідно проекту, що пройшов у встановленому порядку експертизу на відповідність вимогам НПА з охорони праці та промислової безпеки. АТ «Кривбасзалізрудком» вважає недоведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків. Отже, у відповідача відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю наявності у сина позивачки моральної шкоди, враховуючи відсутність будь-яких доказів наявності зміни його психічного стану, підтвердження факту звернення позивача з дитиною до фахових лікарів, а також відсутністю причинного зв`язку між смертю чоловіка позивачки, батька дитини, та порушенням відповідачем умов праці. При цьому в позові позивачка не обґрунтовує розмір заявленої нею суми компенсації, не надаючи доказів підставності такої суми. Додавала, що позивачка не звільнена від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року. Також вважала, що заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу необґрунтовані та значно завищені, тому не вбачає підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі. Зважаючи на викладене, просила суд відмовити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Заборський О.В. надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, внаслідок чого, підтримуючи позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Власкіна Т.Я., заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , надала пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві АТ «КЗРК», тому просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного вмотивування.

Суд встановив, що ОСОБА_3 працював з 12 серпня 2009 року на різних посадах в АТ «КЗРК», зокрема, з 11 березня 2010 року на посаді прохідника 4-го розряду дільниці № 4 шахти ім. Леніна, до ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого трудові відносини були припинені через смерть ОСОБА_3 , що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 ).

Так на підставі Акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком від 30 грудня 2013 року, складеного на підприємстві відповідача, АТ «КЗРК», який є правонаступником ПАТ «КЗРК», було встановлено отримання ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 1989 р.н., смертельного травмування на виробництві, причинами якого комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком зазначила, що стався внаслідок раптового обвалу рудної маси з лежачого боку кровлі під час забиття постраждалим клин-петлі в грудину забою бурового штреку в осях 98-92 горизонт 1340 м. При цьому порушень з боку постраждалого вимог актів з охорони праці не було допущено. Також нормативна документація щодо безпечного виконання робіт відповідала вимогам актів з охорони праці. Таким чином причинами нещасного випадку було раптове самовільне обрушення рудної маси з лежачої сторони крівлі під час забивання постраждалим клин-петлі в грудину забою бурового штреку у вісях 98-92 горизонт 1340 м., наявності шару руди товщиною до 2,5 м., порушеного різноспрямованими тріщинами, що опинились між оголеним сводом крівлі та межею контакту з масивом міцних мартитових кварцитів, що раптово обрушився під дією власної сили тяжіння. Обрушенню рудного шару з крівлі сприяла його вологість; відсутність науково-обгрунтованим методів та технічного забезпечення для своєчасного виявлення та прогнозування приконтурних зон, що мають тектонічні порушення, зон розломів, зон вилужнювання тощо; відсутність технічних рішень при підземній розробці рудних родовищ, що забезпечують дистанційне виявлення таких прихованих шарів рудної маси, що піддаються раптовим обрушенням. Таким чином причиною нещасного випадку є організаційна, внаслідок чого такий випадок вважається таким, що пов`язаний із виробництвом, вказавши особу виконуючого обов`язки гірничого майстра дільниці № 4 шахти імені Леніна АТ «КЗРК» таким, дії та бездіяльність якого привели до нещасного випадку із ОСОБА_3 .

На підставі акту спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком був виданий акт про нещасний випадок на виробництві, що стався із ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1885 від 18 листопада 2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 23 років.

Крім того встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровській області, актовий запис № 99 від 1 березня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 одружились.

Судом було також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 1457 від 19 листопада 2008 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Суд вказує, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства.

Виходячи ж з положень ст. 16, 23 ЦК та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року по справі № 216/3521/16-ц.

Так за ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На підставі ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 173 КЗпП закріплюється право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Так за ст. 179 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі ч. 1-3 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вказує, що у п. 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, актом спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком від 30 грудня 2012 року, складеного на підприємстві відповідача, встановлено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з виробництвом, оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці такого працівника.

Ураховуючи, що вид діяльності працівника, який характеризується достатнім ступенем шкідливості та небезпечними умовами праці, призвів до виробничого ризику у вигляді ушкодження здоров`я, що потягло смерть працівника при виконанні своїх трудових обов`язків, тому незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці призвело до нещасного випадку на виробництві у вигляді смерті чоловіка позивачки та відповідно батька малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з аналізу зазначених норм права акт за формою Н-1 складається, якщо в ході розслідування нещасного випадку комісією (спеціальною комісією) встановлено, що такий нещасний випадок пов`язаний з виробництвом.

Отже, доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві.

При цьому слід зазначити, що винні дії загиблого ОСОБА_3 відсутні, а тому вони не можуть бути підставою для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди його рідній доньці, завданої смертю такої особи від нещасного випадку, що стався на виробництві.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 14 червня 2021 року по справі № 235/3191/19.

Таким чином невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком смерті чоловіка позивача, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є підставою для відшкодування відповідачем заподіяної доньці загиблого ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палата Касаційного цивільного суду у постанові від 15 червня 2020 року по справі № 212/3137/17-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Тлумачення ч. 2 ст. 1168 ЦК свідчить, що до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті, відносяться діти потерпілої особи.

В цьому сенсі суд вказує, що Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Аргументи представника відповідача про те, що позивачка не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння моральних страждань її доньцці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розмір завданої такій дитині моральної шкоди внаслідок смерті батька ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки смерть рідної людини є не відновлюваною втратою, що спричиняє тривалі страждання та хвилювання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала дитина позивача та загиблого ОСОБА_3 , характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 3 грудня 2018 року по справі № 210/1036/17.

Отже, суд встановив, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 на виробництві його малолітній доньці ОСОБА_2 безсумнівно було заподіяно моральної шкоди, оскільки внаслідок даного нещасного випадку назавжди змінилось подальше життя доньки позивачки та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка назавжди була позбавлена після смерті свого батька турботи та опіки найближчої людини, внаслідок чого досі несе переживання через таку непоправну втрату, відчуваючи душевні страждання через смерть батька ОСОБА_3 .

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

При цьому суд зазначає, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи порівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 23 листопада 2022 року по справі № 686/13188/21 та від 25 травня 2022 року по справі № 487/6970/20.

Отже, на підставі встановлених обставин справи суд вважає доведеним той факт, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки позивачки, останній було безумовно заподіяно моральну шкоду, пов`язану із втратою найріднішої людини, що потягло за собою порушення нормальних життєвих зв`язків та необхідності докладання нею додаткових зусиль для організації свого життя після загибелі свого батька.

Таким чином, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачці моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок смерті батька на виробництві через нещасний випадок, що трапився із ОСОБА_3 , зважаючи на відповідальність підприємства відповідача через незабезпечення АТ «КЗРК» безпечних умов праці такого працівника, а також те, що життя людини є найвищою цінністю, втрата якої для позивачки є невідновлюваною втратою.

Також судом було враховано, що ОСОБА_2 була малолітньою до загибелі свого батька, тому безумовно потребувала матеріальної підтримки від свого батька ОСОБА_3 .

Натомість, суд врахував, що ймовірною причиною загибелі ОСОБА_3 на підприємстві відповідача було раптове обрушення рудної маси з лежачої сторони крівлі під час забивання постраждалим клин-петлі в грудину забою бурового штреку у вісях 98-92 горизонт 1340 м., а також відсутність науково-обгрунтованим методів та технічного забезпечення для своєчасного виявлення та прогнозування приконтурних зон, що мають тектонічні порушення.

Отже, суд дійшов висновку, що заявлений в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Заборським О. В. позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з АТ «КЗРК» в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві, у розмірі саме 400 000 грн., що думку суду відповідатиме принципу справедливості та розумності за встановленими обставинами справи, виходячи з глибини перенесених сином позивачки страждань.

Також суд зазначає, що згідно із п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (далі - ПК) платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

За пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб визначається, зокрема, юридична особа (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та Розділом IV ПК.

На підставі п. 163.1 ст. 163 ПК об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК (в редакції змін, внесених Законом України від 16 січня 2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

При цьому в попередній редакції п. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК передбачав, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року п. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК було доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають з того часу оподаткуванню.

Натомість, за старою редакцією п. «а» пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК було передбачено, що суми за рішенням суду про відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, не підлягали оподаткуванню.

Таким чином за податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті батька неповнолітньої дитини, а отже, заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, тому вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок смерті батька дитини, пов`язаної з професійним захворюванням.

При цьому моральну шкоду було завдано через смерть працівника, чоловіка позивачки та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відбулось у 2013 році, тобто до набрання чинності нової редакції ст. 164.2.14 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року).

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом неодноразово у постановах 23 грудня 2022 року по справі № 566/800/21, від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21, від 4 квітня 2018 року по справі № 212/2362/16-ц, від 3 грудня 2018 року по справі № 210/1036/17, від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц.

Таким чином суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність звільнення від оподаткування позивачки, яка дії в інтересах доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача також підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивачку звільнено за законом, відповідно до розміру частки задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 4000 грн.

Також відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.

Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі N 755/9215/15-ц.

Таким чином суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Так понесені ОСОБА_1 , як законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. підтверджуються договором від 8 квітня 2025 року про надання правничої допомоги та на представлення інтересів адвокатом Заборським О.В., розрахунком витрат на правничу допомогу по справі від 9 квітня 2025 року з визначенням змісту правової допомоги, кількості витраченого на це часу та вартості таких послуг в розмірі 9000 грн., актом приймання-передачі наданих послуг на суму 9000 грн. відповідно до договору від 8 квітня 2025 року та квитанцією від 9 квітня 2025 року про оплату 9000 грн. позивачкою за правничу допомогу адвокату Заборському О. В.

На підставі встановлених судом обставин, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 9000 грн. були належним чином доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, зважаючи на категорію справи та її складність, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості, виходячи з обставин справи, внаслідок чого суд відхиляє посилання представника відповідача про необґрунтованість витрат позивачки на правову допомогу.

Натомість, враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «КЗРК», то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката Заборського О. В. у сумі 9000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до розміру частки задоволених судом позовних вимог, тобто у сумі 2571,43 грн. (400000 / 1400000 х 9000 = 2571,43).

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків - 400 000 (чотириста тисяч) грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в сумі 2571,43 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в дохід держави судовій збір в сумі 4000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Симбірцева 1-А.

Повний текст рішення суду складено та підписано 26 травня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт