Справа № 216/6950/23
провадження 2/216/288/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

01 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю: секретаря судового засідання: Кулініча О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що

Згідно рішення виконкому Криворізької міської ради від 12.11.1997 року за № 495, та рішення загальних зборів членів садівничого товариства «Нива» від 05.09.2010 року 15.05.2011 року садівничому товариству була відділена земельна ділянка площею 9.1 га по АДРЕСА_1 .

12.05.2011 році позивач вступив в члени садівничого товариства «Нива» та придбав садовий будинок АДРЕСА_1 з земельною ділянкою, яку позивач приватизував у жовтні 2017 році.

Раніше позивач приватизував та отримав 27.12.2012 року Державний акт про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :08:683:0094 площею 0,040 га. по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення ХLI сесії VII скликання від 28.11.2018 року за № 3233 було змінено цільове призначення земельної ділянки сількогосподарського призначення 0.040 га за адресою садівничого товариства «Нива», ділянка № НОМЕР_1 у Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:683:0094) для ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Згідно рішення Центрально-Міської районної у місті ради від 17.01.2018 року № 43 було вирішено перевести садовий будинок АДРЕСА_2 розташований та території садівничого товариства «Нива» . який належить ОСОБА_1 у житловий будинок. Житловому будинку переведеному із садового будинку присоєно поштову адресу АДРЕСА_3 .

01.03.2013 року позивач уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 який було розірваний рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області 06.05.2020 року.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив:

- Визнати житловий будинок А-2 , загальною площею 76.9 кв.м., житловою площею 37.2 кв. м., з господарчими та побутовими будівлями: вбиральні - літній душ Б, площа основи 2.2 кв.м., огорожа 1, хвіртка 2, та земельної ділянки кадастровий номер :08:683:0094 що розташовані по АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Рух справи

19 лютого 2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

06 травня 2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання 01 травня 2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання від позивача надійшла заява в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом.

Відповідач у судові засідання 19.03.2024, 06.05.2024, 29.07.2024, 17.10.2024, 13.01.2025, 13.03.2025, 01.05.2025 року не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації її місця проживання.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини

Судом встановлено, що Державник актом на право колективної власності на землю, яке видано СТ «Нива» Криворізькою міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області відповідно до рішення Виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 12 листопада 1997 року № 495 СТ «Нива» було передано у колективну власність 9.1 га землі в межах згідно планом.

Згідно довідки голови правління СТ «Нива» від 12 травня 2011 року, вбачається, що ОСОБА_1 придбав земельну ділянку з садовим будинком в СТ «Нива» з номером діялнки 3.

Сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2013 року. Згідно з рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, рішення набрало законної сили.

17 січня 2018 року рішенням Центрально-Міської районної у місті ради виконавчого комітету переведено садовий будинок АДРЕСА_2 розташований на території садівничого товариства «Нива, який належить ОСОБА_1 у житловий будинок, присвоєно житловому будинку переведеному із садового будинку поштову адресу: АДРЕСА_3

07 лютого 2018 року виготовлено Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №114639305 від 20.02.2018 власником будинку з господарчими побудовами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 з господарчими будовами є ОСОБА_1 , форма власності приватна.

Згідно рішення Криворізької міської ради від 28 листопада 2018 року було змінено цільове призначення земельної ділянки сількогосподарського призначення 0.040 га за адресою садівничого товариства «Нива», ділянка № НОМЕР_1 у Центрально-Міському районі (кадастровий номер :08:683:0094) для ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-19 від 11 січня 2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером :08:683:0094, що розташована за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156837985 від 19.02.2019 року земельна ділянка з кадастровим номером :08:683:0094, що розташована за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , форма власності приватна.

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 20.10.2023 року, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 76,9 м? житловою площею 37,2 м?, з господарчими та побутовими будівлями: вбиральня- душ Б, огорожа 1, хвіртка 2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить без ПДВ: 85000,00 гривень.

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 20.10.2023 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,04, га, яка має кадастровий номер :08:683:0094, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить без ПДВ : 15000,00 гривень.

Висновки суду

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності.

Згідно з ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Із роз`яснень викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"

Відповідно достатей 13 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 р. № 2482 ХII(далі Закон № 2482 ХII) приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать, зокрема, квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

За змістом наведених правових норм, власником приватизованого житла стає особа (особи), яка в установленому законом порядку взяла участь у його приватизації

Законом України «Про внесення зміни до ст. 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 р. № 2913 VI, який набрав чинності 8 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено ч. 5, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» від 17 травня 2012 р. № 4766 VI, який набрав чинності з 13 червня 2012 р., ч. 5ст. 61 СК України було виключено, натомість ч. 1 ст. 57 СК Українибуло доповнено п. 4, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону № 2482 ХII, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч.1ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.6ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

З наведених вище доказів вбачається, що у відповідності до п. 4 ч. 1 статті 57 СК України житловий будинок А-2 , загальною площею 76.9 кв.м., житловою площею 37.2 кв. м., з господарчими та побутовими будівлями: вбиральні - літній душ Б, площа основи 2.2 кв.м., огорожа 1, хвіртка 2, та земельна ділянка кадастровий номер :08:683:0094 що розташовані по АДРЕСА_1 набуті відповідачем за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та визнати за ним право особистої приватної власності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 280-284 ,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку та земельної ділянки особистою приватною власністю - задовольнити.

2.Визнати житловий будинок А-2 , загальною площею 76.9 кв.м., житловою площею 37.2 кв. м., з господарчими та побутовими будівлями: вбиральні - літній душ Б, площа основи 2.2 кв.м., огорожа 1, хвіртка 2, та земельної ділянки кадастровий номер :08:683:0094 що розташовані по АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок

4.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

5.Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК.

6.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

7.Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

8.Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та виготовлено 01 травня 2025 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО