Справа № 727/1689/25
Провадження № 2-др/727/34/25
02 червня 2025 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:
головуючого судді Дубець О.С.
за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців заяву представника відповідачки адвокатки Бартусевич Влади Миколаївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 травня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовлено.

При поданні відзиву на позовну заяву представником відповідачки був наданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого витрати на правничу допомогу становлять 15000,00 грн.

23 травня 2025 року від представника відповідачки адвокатки Бартусевич В.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000,00 грн.

В заяві посилається на те, що понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 25 вересня 2023 року, додатковою угодою № 2 від 17 березня 2025 року та актом приймання передачі від 23 травня 2025 року. Вважає, що вказаний розмір гонорару, визначений відповідачем та його адвокатом, є реальним та справедливим, зважаючи на складність справи, її тривалість, значення справи для сторін, витрачений адвокатом час та фінансовий стан сторін. Також вказує, що відповідно до практики Верховного Суду, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним, а також відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Ухвалою від 26 травня 2025 року розгляд даної заяви призначений до судового розгляду без виклику сторін.

Від позивача та його представника заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення не надійшло.

У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 травня 2025 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Судом встановлено, що 25 вересня 2025 року між ОСОБА_2 (далі клієнт) та ОСОБА_3 (далі адвокат) був укладений Договір про надання правової допомоги (далі Договір) відповідно до п. 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, розмір якого окремо погоджується в додаткових угодах до цього договору.

17 березня 2025 року сторони уклали Додаткову угоду № 2 до Договору про надання правової допомоги від 25 вересня 2023 року, відповідно до якої сторони домовились, що за надання професійної правничої допомоги, детальний опис якої зазначений в пункті 2.2 укладеного між сторонами договору, по цивільній справі № 727/1689/25, яка перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 жовтня 2023 року по справі № 727/10530/23, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у фіксованій сумі в розмірі 15000,00 грн.

23 травня 2025 року ОСОБА_2 та адвокатка Бартусевич В.М. підписали акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги від 25 вересня 2023 року та додатковій угоді № 2 від 17 березня 2025 року відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу за договором від 25 вересня 2023 року та додатковою угодою № 2 від 17 березня 2025 року про надання правової допомоги та представництво інтересів в Шевченківському районному суді м. Чернівців по цивільній справі № 727/1689/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, стягнутих за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 жовтня 2023 року по справі № 727/10530/23.

Гонорар за надання правової допомоги у цивільній справі № 727/1689/25 визначений сторонами у фіксованій сумі в розмірі 15000,00 грн.

Сторони підтверджують, що правнича допомога надана в повному обсязі та належної якості, взаємні претензії у сторін відсутні. Всього надана правнича допомога вартістю 15000, 00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що відповідачка про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести в зв`язку із розглядом справи, подала разом із відзивом на позов.

23 травня 2025 року відповідачкою була надана заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат саме в частині витрат на правничу допомогу.

З наведеного суд доходить висновку, що відповідачка реалізувала своє право на відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у спосіб та строки, визначені нормами ЦПК України.

Беручи до уваги те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено, на користь відповідачки підлягають стягненню понесені нею витрати на правничу допомогу.

Щодо визначення розміру витрат, які підлягають стягненню з позивача, то суд бере до уваги викладену Верховним Судом позицію в постанові від 13 березня 2025 року № 275/150/22. Так, Верховний Суд виснував таке.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що:

«40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

41. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

45. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

46. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

47. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

В даній справі позивачем та його представником не заявлялось клопотання щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідачки адвокатки Бартусевич Влади Миколаївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч грн 00 коп.).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного додаткового рішення 02 червня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.