У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

28 січня 2025 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши подану заяву, суд приходить до висновку, що остання подана без додержання вимог ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту набуття прав на нерухомість, його зміни або припинення шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Між тим, позивачем надано до позовної заяви копію договору купівлі-продажу квартири від 12.05.1997 року без долучення витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, а саме належність йому вказаного нерухомого майна станом на день звернення до суду із позовною заявою.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що у ст. 18 Закону України «Про надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання» були внесені зміни, які набрали чинності 21 січня 2023 року, відповідно до яких, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:

1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;

2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється (ч. 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»).

Між тим, позивач, зазначаючи у своєму позові про те, що саме він є власником спірної квартири, не долучив до матеріалів позову доказів неможливості в позасудовому порядку, а саме через органи реєстрації або через центр надання адміністративних послуг зняти відповідача з реєстраційного обліку зі спірної квартири, як це унормовано положеннями п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання».

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження обставин того, що він позбавлений можливості зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача у позасудовому порядку відповідно до положень вказаного вище Закону, тоді як відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на викладене, позивачу рекомендовано самостійно звернутись до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) із заявою про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання відповідача та, у свою чергу, надати суду відповідь органу з вирішення даного питання по суті, для можливості ухвалення судом наступних процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, позивач має надати до суду позовну заяву з усунутими недоліками, що зазначені у даній ухвалі.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, що викладені в ухвалі.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.