КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7620/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Желепа О.В., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуДержавної казначейської служби України на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Департамента транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року заявник Державна казначейська служба України звернувся до суду із заявою, в якій просив судзмінити спосіб і порядок виконання:

- рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року, шляхом обрання належного способу виконання на «стягнути з бюджету м. Києва на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1671,00 грн; моральної шкоди - 3000,00 грн»;

- додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року, шляхом обрання належного способу виконання на «стягнути з бюджету м. Києва витрати на професійну правничу допомогу у розмір 5000,00 грн» по зазначеній цивільній справі.

В обґрунтування заяви вказує, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 05 серпня 2022 року та додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року видано виконавчі листи, які було подано стягувачем на виконання до заявника (ДКСУ).

Однак, на переконання заявника, визначений у вищевказаних судових рішеннях порядок виконання цього рішення неможливо виконати.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) має організаційно-правову форму «орган місцевого самоврядування».

З урахуванням загальних принципів відшкодування шкоди завданої рішенням, дією чи бездіяльністю державного органу, законодавством регламентовано механізм відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, в тому числі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відтак і їх структурними підрозділами та посадовими особами під час здійснення своїх повноважень, а саме: шляхом безспірного списання відповідним територіальним органом Державної казначейської служби України коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Таким чином, відшкодування позивачу матеріальної і моральної шкоди, яка була завдана протиправними діями відповідача 1 - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а також витрат на професійну правничу допомогу, на думку заявника, підлягають за рахунок бюджету міста Києва, а не за рахунок Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, у разі встановлення судом способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з бюджету міста Києва на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди - 1671,00 грн; моральної шкоди - 3000,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн заявник матиме змогу забезпечити належне виконання рішення суду по даній справі.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ДКС України подалаапеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Посилається напорушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не урахував, що бюджетне законодавство передбачає відшкодування шкоди з державного та місцевого бюджету залежно від того, ким заподіяно шкоду, що узгоджується також із статтями 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Зміст судових рішень, на підставі яких видано виконавчі листи, вказує на те, що шкода ОСОБА_1 завдана протиправними діями інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Вказує, що Головне управління Казначейства не порушувало прав позивачки, діє виключно в передбачений законом спосіб, в межах своїх повноважень та у визначені строки. З метою недопущення бездіяльності та порушення законодавства Головне управління Казначейства і звернулось до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У судовому засіданні у апеляційному суді взяв участь представник ДКС України Пальчик О.В., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе, розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року, яке набрало законної сили, було вирішено стягнуто з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1671,0 грн; моральної шкоди - 3000,0 грн, відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року, з подальшими змінами.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року, яке було змінено постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, вирішено стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, які сторона планує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 5000,0 грн.

На підставі вказаних судових рішень, які набрали законної сили, 27 грудня 2023 року Шевченківським районним судом м. Києва видано стягувачу виконавчі листи.

Обґрунтовуючи свою вимогу щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду заявник вказував, що визначений у Виконавчому листі боржник - Державний бюджет України не є належним боржником, за кошти якого, відповідно до Бюджетного кодексу України та Порядку № 845, має бути виконано рішення суду про стягнення моральної шкоди, завданої фізичній особі - ОСОБА_1 , внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій органу місцевого самоврядування, оскільки згідно з Бюджетним кодексом України, в таких випадках кошти стягуються з місцевих бюджетів.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що запропонований заявницею спосіб виконання судового рішення за своєю правовою природою є фактичною зміною змісту резолютивної частини вказаних судових рішень, що не є зміною способу виконання рішення у розумінні ст. 435 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, при вирішенні питання про встановлення нового способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення раніше встановленим способом.

Задоволення відповідної заяви є можливим лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі №693/426/17 (провадження №61-6283св19).

У постанові Верховного Суду від 4 травня 2020 року в справі №2-1927/11 (провадження №61-48245св18) викладено правовий висновок, згідно якого спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. Отже, процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення суду не передбачає зміну рішення суду по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення суду. Тобто, слід розрізняти способи захисту цивільного права, передбачені статтею 16 ЦК України, та способи і порядок виконання рішення суду, що суди й здійснили.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок № 845).

Відповідно до пункту 35 Порядку № 845 безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним особам, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, здійснює Державна казначейська служба.

В той же час, відповідно до пункту 41 Порядку № 845 безспірне списання коштів місцевих бюджетів для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним особам, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, здійснює орган Казначейства, тобто Головне управління Казначейства.

Порядок № 845 розмежовує стягнення коштів відповідного бюджету залежно від органу, який завдав шкоду, що також впливає на те який орган повинен виконувати судове рішення - Казначейство чи орган Казначейства.

Порядком № 845 також встановлено, що боржники - це визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Також, безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Тобто законодавець не відносить місцевий чи державний бюджет до категорії «боржників», але визначає безспірне списання коштів як спосіб виконання рішення.

З урахуванням загальних принципів відшкодування шкоди завданої рішенням, дією чи бездіяльністю державного органу, законодавством регламентовано механізмом відшкодуванням шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів місцевого самоврядування, в тому числі виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), відтак і їх структурними підрозділами та посадовими особами під час здійснення своїх повноважень, а саме шляхом безспірного списання відповідним територіальним органом Казначейства коштів місцевого бюджету за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених рішенням про місцевий бюджет на зазначену мету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2023 по справі № 910/16226/21.

Як видно зі змісту судового рішення по справі, шкода ОСОБА_1 завдана протиправними діями інспектора з паркування Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який є боржником у виконавчому провадженні, утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва.

Отже, Департамент транспортної інфраструктури, як структурний підрозділ виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належить до системи місцевого самоврядування у місті Києві, тому матеріальна шкода, яка була завдана позивачу внаслідок протиправних дій відповідача, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджету міста Києва, розпорядником якого у спірних правовідносинах є Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві.

Відповідно до вимог процесуального законодавства у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

При цьому необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Аналогічну позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 по справі №910/23967/16.

Суд першої інстанції вказаного не урахував, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Разом з цим, вимога Головного управління Державної казначейської служби України щодо визначення боржником за виконавчим листом Бюджет міста Києва задоволенню не підлягає, оскільки є фактично вимогою про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви.

Змінити спосіб та порядок виконання:

- рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року по справі №761/10485/22, зазначивши у резолютивній частині рішення «стягнути з бюджету м. Києва на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди - 1671,00 грн; моральної шкоди - 3000,00 грн»;

- додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 рокупо справі №761/10485/22, зазначивши у резолютивній частині рішення «стягнути з бюджету м. Києва витрати на професійну правничу допомогу у розмір 5000,00 грн» по зазначеній цивільній справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 27 травня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді О.В. Желепа

Т.О. Невідома