ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8224/17 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: 22-ц/819/302/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк";

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк", на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк", до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги.

У травні 2017 року Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк", звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення не предмет іпотеки, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф080960П від 21.07.2008 року, заборгованість 21024,04 дол.США, а саме: за кредитом 11660,00 дол.США; за відсотками 9364,04 дол.США, на користь АТ "Укрсоцбанк"шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленого на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 8438,02 грн.

Позов обґрунтований наступним.

21.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк"(правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080960П, за умовами якого відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором №Ф080960П від 21.07.2008 року між АКБ "Укрсоцбанк"та ОСОБА_1 23.07.2008 року укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір №Ф080935П-137, відповідно до якого остання передала позивачу в іпотеку майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Іпотечна вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 316 958 грн, що за офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день підписання договору 484 грн за 100 доларів США еквівалентно 65 487,19 доларів США.

Посилаючись на те, що банк як кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідачка у порушення умов договору свої зобов`язання як позичальник належним чином не виконала, в результаті чого станом на 12.04.2017 року має прострочену заборгованість: за кредитом 11 660 доларів США; за відсотками 9 364,04 доларів США та на направлену їй вимогу-повідомлення про усунення порушень не відреагувала, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року, розмір якої станом на 29.08.2017 року становить 21 024,04 доларів США ( за кредитом 11 660 доларів США; за відсотками 9 364,04 доларів США), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 755 609 грн, встановленою звітом СОД від 29.08.2017 року №ВА 170829-003 на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

У зв`язку з вказаним позивач просив задовольнити позов.

07.11.2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про уточнення позовних вимог, згідно якої уточнив п.1 позовних вимог за позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та просив в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем за договором кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року станом на 29.08.2017 року в сумі 21024,04 дол.США, а саме: за кредитом 11660,00 дол.США; за відсотками 9364,04 дол.США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 755609,00 грн, встановленого згідно звіту СОД від 29.08.2017 року №ВА 170829-003, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеного на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.05.2017 року, постановленою суддею Гавриловим Д.В., відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2018 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2018 року, постановленою суддею Майдан С.І., справу прийнято до провадження,розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

18.12.2018 року представник відповідача адвокат Загоруйко Г.А. надав до суду письмові пояснення щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності та заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

В письмових поясненнях адвокат зазначив, що згідно п.1.1.1. договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року, відповідачу було видано грошові кошти в сумі 14 000,00 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних та з визначеним графіком зниження максимального ліміту заборгованості щомісячно до 10 числа сплата 78 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості 20 липня 2023 року.

Згідно п.3.3.8. Договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання. Останній платіж за кредитом відповідач здійснював 10.02.2011 року, та починаючи з 10.03.2011 року оплати не здійснював.

У відповідності до п.4.4. Договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених п. 3.3.8. цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний протягом одного дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню). З порушеннями від 10.03.2011 року (неналежне виконання зобов`язання - несплата чергового щомісячного платежу за тілом кредиту) відповідачем зобов`язань за договором, позивач, у відповідності до вимог п.4.4. цього договору (за наслідком спливу 90 календарних днів), надав відповідачу вимогу про усунення порушення за договором кредиту від 23.06.2011 року із зазначенням необхідності сплатити заборгованість в 30 денний строк, а також зазначено "...строк користування кредитом вважається таким, що закінчився. Згідно з вимогами договору, Ви зобов`язані погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки".

Таким чином, позивач на власний розсуд змінив умови зобов`язання щодо строку дії договору кредиту та виконання зобов`язання за цим договором з 20 липня 2023 року на 10 червня 2011 року (90 від неналежного виконання зобов`язань). Після 10 червня 2011 року право позивача нараховувати передбачені договором кредиту проценти за кредитом припиняється, тобто з 10 червня 2011 року позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків.

У зв`язку з вищевикладеним позивач від 10 червня 2011 року не має право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Остання сплата відповідачем боргу за тілом кредиту здійснювалась 10.02.2011 року в сумі 156,00 доларів США, в свого чергу загальний трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, почав свій перебіг з 10 червня 2011 року та, відповідно, сплив 10 червня 2014 року, а позивач звернувся до суду 07.11.2017 року із позовними вимогами за тілом кредиту за межами загального трирічного строку позовної давності. А тому дана позовна вимога не підлягає задоволенню (стягненню).

Розмір нарахованих відсотків (9364.04 доларів США) за розрахунком заборгованості за договором, оскільки позивач нараховував відповідачу відсотки поза межами строку дії договору. Остання сплата відсотків нарахованих за договором у період до 10.06.2011 року здійснювалась відповідачем 14.03.2017 року в сумі 8.00 доларів США, тобто з перериванням строків позовної давності. Розрахунок нарахованих позивачем відсотків у період з 21.07.2008 року по 10.06.2011 року складає 4975,89 доларів США, а розмір сплачених відповідачем відсотків у період з 21.07.2008 року по 14.03.2017 року складає 5278,40 доларів США. За вищевказаним розрахунком відповідача, розмір правомірно нарахованих відсотків (в межах строку 10.06.2011 року дії договору кредиту) є меншим від фактично сплачених відповідачем відсотків на 302.51 доларів США, що свідчить про сплату відповідачем у повному обсязі правомірно нарахованих відсотків, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків є безпідставними.

В заяві про застосування наслідків спливу строків позовної давності адвокат Загоруйко Г.А. зазначив, що згідно розрахунку заборгованості, що додано до позову, остання сплата відповідачем боргу за тілом кредиту була здійснена 22.10.2010 року в сумі 2.21 долари США. У зв`язку з порушенням у 2010 році відповідачем основного зобов`язання, позивач, з відповідності до вимог п.3.2.3.; п. 3.3.14. та п.4.4. основного зобов`язання, надав Відповідачу вимогу про усунення порушення за договором кредиту від 23.06.2011 року за вих. № 13.1.8 19/96-1195 із зазначенням необхідності сплатити заборгованість в 30 денний строк. З Вимоги про усунення порушення за договором кредиту можна дійти висновку, що 23.07.2011 року достроково настав строк виконання відповідачем заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями та пенею за основним зобов`язанням, а ПАТ "Укрсоцбанк"пропустив строк позовної давності для звернення за захистом своїх прав та інтересів у 2017 році, оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено в силу застосування п.3.2.3. та п.3.3.14., а саме невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за основним зобов`язанням. За наслідком чого у позивача виникло право щодо захисту своїх порушених прав з 23.07.2011 року (після 30 календарних днів від дня вручення відповідачу письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання), однак позивач звернувся за захистом свого права через 6 років 07.11.2017 року (дата уточнення позовних вимог), тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Просив, у відповідності до ч.5 ст.261 ЦК України, застосувати наслідки спливу строків позовної давності в порядку ст.267 ЦК України до зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф080960П від 23.07.2008 року, а в силу ст.266 ЦК України й до зобов`язань за іпотечним договором, за наслідком чого відмовити ПАТ "Укрсоцбанк"в задоволенні позовної заяви.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.04.2020 року замінено позивача АТ "Укрсоцбанк"на його правонаступника АТ "Альфа-Банк".

Оскаржуваним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом сплинув.

Суд врахував, що відповідно до розрахунку заборгованості остання сплата за кредитом відповідачем здійснювалася 10.02.2011 року в сумі 156 дол.США, з 10.03.2011 року оплати не здійснювалися.

Згідно п.4.4 Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених п. 3.3.8. цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний протягом одного дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню).

У позивача виникло право щодо захисту своїх порушених прав з 10.06.2011 року, а з позовом звернувся у 2017 році, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Враховуючи наведене, суд задовольнив заяву відповідача про застосування позовної давності та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" подало апеляційну скаргу.

Згідно з даними, що містяться в автоматизованій системі діловодства суду, ухвалою від 04 січня 2022 року Херсонський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Альфа-Банк"на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2021року, а ухвалою від 20 січня 2022 року вказана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 08.02.2022 року, 15 годину 15 хвилин. 08.02.2022 року в розгляді справи було оголошено перерву на 01.03.2022 року о 15-15год.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану"з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.

Через активні бойові дії та тимчасову окупацію території області Херсонський апеляційний суд з 24 лютого 2022 року припинив свою діяльність, відновлення якої відбулося з 12.06.2023 року згідно із рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2023року.

Після відновлення роботи Херсонського апеляційного суду і проведення інвентаризації судових справ і матеріалів, справа № 766/8224/17 рахувалася втраченою.

Ухвалою від 15 листопада 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області постановив відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №766/8224/17 за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк", правонаступником якого є АТ "Сенс-Банк", до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в частині зібраних судом документів та винесених процесуальних рішень.

Постановою від 12 березня 2025 року Херсонський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс-Банк", ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2024 року частково змінив, доповнивши її резолютивну частину про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №766/8224/17, додатковими документами.

При цьому, текст апеляційної скарги наведеними судовими рішеннями не відновлено.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу адвокат Загоруйко Г.В., діючий від імені відповідача, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що згідно п.1.1.1. договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року, відповідачу було видано грошові кошти в сумі 14 000,00 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних та з визначеним графіком зниження максимального ліміту заборгованості щомісячно до 10 числа сплата 78 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості 20 липня 2023 року.

Згідно п.3.3.8. Договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року відповідач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання.

Останній платіж за кредитом відповідач здійснював 10.02.2011 року та, починаючи з 10.03.2011 року, оплати не здійснював.

У відповідності до п.4.4. Договору кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених п. 3.3.8. цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний протягом одного дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню).

З порушеннями від 10.03.2011 року (неналежне виконання зобов`язання несплата чергового щомісячного платежу за тілом кредиту) відповідачем зобов`язань за договором, позивач, у відповідності до вимог п.4.4. цього договору (за наслідком спливу 90 календарних днів), надав відповідачу вимогу про усунення порушення за договором кредиту від 23.06.2011 року із зазначенням необхідності сплатити заборгованість в 30 денний строк, а також зазначено "...строк користування кредитом вважається таким, що закінчився. Згідно з вимогами договору, Ви зобов`язані погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки". Враховуючи зазначене, позивач на власний розсуд, змінив умови зобов`язання щодо строку дії договору кредиту та виконання зобов`язання за цим договором з 20 липня 2023 року на 10 червня 2011 року (90 від неналежного виконання зобов`язань). Після 10 червня 2011 року, право позивача нараховувати передбачені договором кредиту проценти за кредитом припиняється, тобто з 10 червня 2011 року позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків. У зв`язку з вищевикладеним вважає, що позивач від 10 червня 2011 року не має право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Положення абз.2 ч.1 ст.1048 ЦПК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики у даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Розмір нарахованих відсотків (9364.04 доларів США) за розрахунком заборгованості за договором, оскільки позивач нараховував відповідачу відсотки поза межами строку дії договору, позивач нараховував відсотки поза межами строку дії договору, враховуючи, що відповідно до п.4.4. договору позивач та відповідач узгодили зміни умов зобов`язання щодо строку дії договору, позивач з 10.06.2011 року втратив право нараховувати відсотки.

01 травня 2025 року представником позивача подано через підсистему "Електронний суд" апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, якій просить скасувати це рішення та ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог позивача. При цьому просив прийняти до провадження наступні докази: довідку про грошові надходження станом на 12.04.2017 р; розрахунок заборгованості станом на 12.04.2017 р. та розрахунок заборгованості станом на 29.08.2017 р, а також поновити процесуальний строк та прийняти апеляційну скаргу у даній редакції.

По суті скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що останній платіж по Кредитному договору було здійснено 10.02.2011 р., адже це лише йдеться про часткове погашення тіла кредиту, а суд чомусь не звернув увагу на платежі по процентах. Вказав, що відповідачка сплачувала заборгованість по процентах, нарахованих відповідно до Кредитного договору, починаючи з 08.08.2008 р. по 14.03.2017 р., не ідеально по графіку і в повній мірі, але по кілька платежів на рік здійснювала, чим визнавала свої зобов`язання і переривала строк позовної давності. Зазначене підтверджується: розрахунком заборгованості, довідкою про грошові надходження та заявами на переказ готівки, доданими до заяви представника позивача від 27.08.2021 р. Зазначив, що застосувавши строк позовної давності, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, не врахувавши того, що строк позовної давності переривався визнанням особою зобов`язань.

Щодо долучення доказів вказав наступне. Ні ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2024 р., ні постановою Херсонського апеляційного суду від 12.03.2025 р. у даній справі не було відновлено втрачене провадження стосовно зібраних і наявних наступних доказів: довідки про грошові надходження станом на 12.04.2017 р. та розрахунків заборгованості станом на 12.04.2017 р. і на 29.05. 2018 р. Відповідні документи надавалися, але суди їх не відновили оскільки на них реквізити АТ "Сенс Банк", який до зміни найменування був АТ "Альфа-Банк", що є правонаступником АТ "Укрсоцбанк". Наразі АТ "Сенс Банк" є належним позивачем та має необхідні електронні бази, виписки, програми від АТ "Укрсоцбанк" тощо та надає документи, але з відображенням дійсного найменування. Зазначені документи були наявні при розгляді позовної заяви і не є новими стосовно змісту, окрім реквізитів з новою назвою банку. Ці докази мають значення на підтвердження доводів позовної заяви та апеляційної скарги щодо здійснення платежів, про стан заборгованості на той період, що в них відображений тощо.

Щодо поновлення процесуального строку зазначив таке. Апеляційна скарга на рішення суду була подана попереднім представником позивача вчасно, але з урахуванням повномасштабного вторгнення, окупації міста Херсон та введення воєнного стану, судове провадження було втрачене, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2024 р., постановою Херсонського апеляційного суду від 12.03.2025 р. воно було відновлене у більшій частині. Тобто виникали обставини непереборної сили, які стали наслідком втрати судового провадження та тривалого часу для його відновлення. Апеляційну скаргу було подано попереднім представником, який наразі не є працівником банку та не представляє його інтереси, а тому її не вдалося відновити. З цих підстав діючи представником позивача підготовлена апеляційна скарга, яка подається із пропущенням процесуального строку, але зазначені вище обставини, які стали наслідком втрати судового провадження та неповного його відновлення, підтверджують наявність поважної причини на подання апеляційної скарги, а тому ставиться питання перед апеляційним судом про поновлення процесуального строку.

Враховуючи обставини справи, зміст апеляційної скарги від 01.05.2025 року, те, що у справі свого часу, до повномасштабного військового вторгнення рф в Україну, позивачем було подано апеляційну скаргу, яку судом апеляційної інстанції було прийнято, адже було відкрито апеляційне провадження, справа призначалась до розгляду апеляційним судом, також враховуючи зміст відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави вважати новою та заново приймати подану 01.05.2025 року апеляційну скаргу на вказане рішення суду. При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що у цій справі рішення суду першої інстанції позивач оскаржив в апеляційному порядку, по скарзі було відкрито апеляційне провадження, вимогами скарги є скасування рішення суду першої інстанції, а доводами те, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в позові внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, тобто вважає, що позовна давність не сплила. По суті проти цього учасники справи і не заперечують. Враховуючи викладене, апеляційний суд приймає вказану апеляційну скаргу в якості апеляційної скарги, яка подана на вказане рішення суду першої інстанції в установлений строк і по якій вже було відкрито апеляційне провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

21.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк"(правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №Ф080960П, згідно якого відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Відповідно до пункту 1.1.1 вищезгаданого кредитного договору відповідачу було видано грошові кошти в сумі 14 000,00 доларів США зі сплатою 14 відсотків річних, також був визначений порядок погашення кредиту шляхом виплати окремими частинами, починаючи з серпня 2008 року по липень 2023 року включно, з визначеним графіком зниження максимального ліміту заборгованості щомісячно до 10 числа сплата 78 доларів США.

Пунктом 3.2.3 Кредитного договору передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів.

Пунктами 3.3.7-3.3.8 Кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1, 2.4 цього договору.

Пунктом 3.3.14 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених пунктами 2.7.3, 3.2.3 та 5.4 цього договору.

У відповідності до п.4.4. Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених п. 3.3.8. цього договору, протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний протягом одного дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню).

Пунктом 6.1-6.2 Кредитного договору всі спори та непорозумінні, які можуть виникнути у зв`язку з укладанням та виконанням положень цього договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст. 5 ЗУ "Про третейські суди", домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцевим В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, або суддею Мороз О.А., або ОСОБА_2 у порядку черговості, або іншими суддями вказаного третейського суду відповідно до чинного Регламенту його діяльності.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором №Ф080960П від 21.07.2008 року між АКБ "Укрсоцбанк"та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №Ф080935П-137 від 23.07.2008 року, відповідно до якого остання передала позивачу в іпотеку майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , іпотечна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 316958,00 грн, що за офіційним курсом встановленим Національним банком України на день підписання договору 484грн за 100 доларів США еквівалентно 65487,19 дол.США.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

Відповідач же за вказаним кредитним договором не в повному обсязі виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту.

Так, свій останній платіж за тілом кредиту відповідач здійснив 10.02.2011 року та, починаючи з 10.03.2011 року, оплати на погашення тіла кредиту не здійснював.

Натомість, відповідач в 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роках продовжував сплачувати платежі на погашення процентів, розмір яких складав у кожному конкретному випадку від кількох доларів до кількох десятків доларів США. Вказане погашення заборгованості по процентах було не кожного місяця та не завжди в повному обсязі.

Так, відповідно до Розрахунку заборгованості відповідачем вносились відповідні платежі на погашення заборгованості по процентах: в 2011 році 9 платежів; в 2012 році 5 платежів; в 2013 році 2 платежі; в 2014 році 3 платежі; в 2015 році 2 платежі, в 2016 році 10 платежів; в 2017 році 4 платежі).

Розрахунок заборгованості, довідка про грошові надходження та заяви на переказ готівки у 2016-2017роках, додані до заяви представника позивача від 27.08.2021 р, підтверджують вказане часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості.

На виконання умов кредитного договору відповідачу направлено вимогу про усунення порушення за договором кредиту від 23.06.2011 року за вих. № 13.1.8 19/96-1195 із зазначенням необхідності сплатити прострочену заборгованість в 30 денний строк станом на 23.06.2011 року, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом 390,00 дол.США; простроченої заборгованості за відсотками 636,18 дол.США, яка залишилася відповідачем без задоволення.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого згідно з Розрахунком заборгованості станом на 12.04.2017 року має прострочену заборгованість:

за кредитом 11660,00 дол.США;

за відсотками 9364,04 дол.США.

Також, на виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачу було направлено вимогу від 19.04.2017 року за вих.№77874 про усунення порушень за договорами, а саме сплатити у 30 денний строк заборгованість за кредитом у розмірі 25401,79 дол.США, з яких: за кредитом 11660,00 дол.США; по відсотках 9364,04 дол.США; по пені за несвоєчасне повернення кредиту 1676,30 дол.США; по пені за несвоєчасне повернення відсотків 2701,45 дол.США. Також, додатково зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (двокімнатна квартира АДРЕСА_1 ) відповідно до Закону України "Про іпотеку", шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи чинення виконавчого напису.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, обставини справи, відкриття апеляційного провадження до початку війни рф проти України, втрату судового провадження та його відновлення за виключенням апеляційної скарги й деяких доказів, апеляційний суд вважає, що доводи скаржника щодо долучення доказів, які надавались разом з апеляційною скаргою, поданою до початку війни, заслуговують на увагу, а тому вважає поважною причину для прийняття доказів, долучених до апеляційної скарги від 01.05.2025р, яку апеляційний суд сприймає як письмове пояснення, у зв`язку з чим ухвалив задовольнити відповідне клопотання скаржника про долучення доказів.

Таким чином, до матеріалів справи було долучено довідку про грошові надходження станом на 12.04.2017 року; розрахунок заборгованості станом на 12.04.2017 року та розрахунок заборгованості станом на 29.08.2017 року.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За ст.7 вказаного Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.17 вказаного Закону іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.33 вказаного Закону: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч.1); звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.4).

За ч.1 ст.39 вказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Згідно з ч.2 ст.39 вказаного Закону у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст.41 вказаного Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

За положеннями ст.61 Закону України "Про виконавче провадження"

--- реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна (частина 1);

--- порядок проведення електронних аукціонів визначається Міністерством юстиції України (частина 2);

--- початкова ціна продажу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Щодо позовної давності

Норми ЦК України щодо позовної давності встановлюють таке: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267); якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257), позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266); перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст.1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Таким є правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Апеляційний суд вважає, що, відмовивши у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності на звернення до суду із таким позовом, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, не врахувавши того, що строк позовної давності переривався визнанням особою зобов`язань.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що останній платіж по кредитному договору було здійснено 10.02.2011 року, адже відповідач періодично сплачував заборгованість по процентах, нарахованих відповідно до кредитного договору з 08.08.2008 року по 2017 рік включно, а саме в 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роках продовжував вносити платежі (по кілька платежів кожного з вказаних років) на погашення процентів, розмір яких складав у кожному конкретному випадку від кількох доларів до кількох десятків доларів США. І хоча вказане погашення заборгованості по процентах було не кожного місяця та не завжди в повному обсязі, тим не менше це свідчило про те, що відповідач визнавав свої зобов`язання і переривав позовну давність. При цьому, не має жодного значення те, що відповідачем після 10.02.2011 року сплачувалися суми на погашення лише процентів і не сплачувалися суми на погашення тіла кредиту, оскільки сплата процентів також вважається погашення заборгованості за кредитом.

Зазначене підтверджується: розрахунком заборгованості, довідкою про грошові надходження та заявами на переказ готівки доданими до заяви представника позивача від 27.08.2021 р.

За ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зазначене вище відповідає позиції КЦС ВС від 04.06.2020 р. справа №640/18354/14-ц, в якій зазначено наступне: "Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі №911/3685/17".

Отже, кожна дія про визнання зобов`язання (заява або будь-який платіж, зокрема погашення процентів) по кредитному договору в межах строку позовної давності переривав її, а відповідно строк позовної давності починав рахуватися заново.

Не врахувавши всі платежі по кредитному договору, суд першої інстанції порушив ч.1 та ч.3 ст.264 ЦК України, в якій зазначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, наслідком чого безпідставно застосував строк позовної даності.

Таким чином, позовна давність за вимогами позивача не сплила.

Щодо розміру заборгованості за договором кредиту

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2020 року в справі № 138/240/16-ц (провадження № 61-14987св19) міститься висновок про те, що "якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України".

Сторони кредитного договору від 21.07.2008 року в його пункті 4.4. передбачили, що у разі невиконання (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених п.3.3.8. цього договору (а саме своєчасно та в повному обсязі погашати кредит та нараховані проценти), протягом більше 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний протягом одного дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню).

Отже, сторони у справі врегулювали в кредитному договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такої зміни.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, остання сплата за тілом кредиту відповідачем була здійснена 10.02.2011 року в сумі 156 дол.США, з 10.03.2011 року оплати по тілу кредиту не здійснювалися, проти цього сторони не заперечують.

Таким чином, згідно з пунктом 4.4. кредитного договору, не сплативши 10.03.2011 року черговий платіж по тілу кредиту, відповідач не виконав свій обов`язок за договором, з цієї дати він продовжував не виконувати обов`язок по погашенню тіла кредиту більше 90 днів й надалі, відтак на 91-й день від вказаної дати, тобто 09.06.2011 року, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, відповідач зобов`язаний був протягом одного дня, тобто до 10.06.2011 року включно, погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані санкції (штраф, пеню). Однак, цього він не зробив.

Тобто, сторони у договорі на власний розсуд змінили умови зобов`язання щодо строку дії кредитного договору та виконання зобов`язання за цим договором (періодичність платежів, порядок сплати процентів), а саме змінили строк дії договору з 20 липня 2023 року на 10 червня 2011 року та змінили виконання зобов`язання зі сплати періодичних платежів на одноразове погашення заборгованості. Після 10 червня 2011 року право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, відтак з 10 червня 2011 року позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків.

Оскільки позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після зміни умов основного зобов`язання, вимоги про стягнення процентів, заборгованість по яких нарахована за період з 10.06.2011 року, задоволенню не підлягають.

Як вже зазначено вище, за цим позовом банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21024,04 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 11660,00 доларів США; заборгованість за відсотками 9364,04 доларів США.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 21.07.2008 року по 14.03.2017 року розмір нарахованих процентів складає 14642,44 доларів США, а розмір сплачених за цей період процентів складає 5278,40 доларів США. При цьому за період з 21.07.2008 року по 10.06.2011 року розмір нарахованих процентів складає 4975,89 доларів США, а за період з 10.06.2011 року по 14.03.2017 року розмір нарахованих процентів складає 9666,55 доларів США.

Отже, заборгованість за процентами, яка нарахована за період з 10.06.2011 року в розмірі 9666,55 доларів США, з означеної вище причини задоволенню не підлягає.

Таким чином, розмір правомірно нарахованих відсотків (в межах строку 10.06.2011 року дії договору кредиту) є меншим від фактично сплачених відповідачем відсотків на 302,51 доларів США (5278,40 4975,89), що свідчить про сплату відповідачем у повному обсязі правомірно нарахованих відсотків. Решту, а саме 302,51 доларів США, підлягає віднесенню на сплату тіла кредиту.

А тому заборгованість за договором кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року станом на 29.08.2017 року становить 11357,49 доларів США (11660,00 302,51), з яких: заборгованість за кредитом 11357,49 доларів США; заборгованість за відсотками 0.

Щодо постановлення нового рішення у справі

Враховуючи, що відповідач по суті не заперечував існування заборгованості за вказаним кредитним договором, посилаючись лише на сплив позовної давності, що у цій справі не встановлено, а тому підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Щодо зупинення виконання рішення суду

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Цей стан триває й наразі.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону".

Враховуючи, що на момент ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

У такому висновку апеляційний суд виходить з того, що згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.06.2022 року у справі № 296/7213/15, від 13.07.2022 року у справі № 202/939/18, від 26.02.2025 року у справі № 466/8669/20, від 23.04.2025 року у справі № 201/6750/16-ц та інших.

Висновки суду апеляційної інстанції

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати й ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк",за договором кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року станом на 29.08.2017 року в сумі 11357,49 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 11357,49 доларів США; заборгованість за відсотками 0,00, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні за початковою ціною, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також слід зупинити виконання постанови Херсонського апеляційного суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні позову банк (позивач) сплатив в установленому законом розмірі 8438,02 грн судового збору. При поданні апеляційної скарги ним сплачено 12 563,96 грн судового збору.

З огляду на наведене, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, то понесені позивачем судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги у встановленому законом розмірі 21001,98 грн (8438,02 грн + 12 563,96 грн) підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено на 54,02% (11357,49 дол. х 100% : 21024,04 дол.).

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 11 345,26 грн (21001,98 грн х 54,02% : 100%).

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк",задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 листопада 2021 року скасувати й ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк", до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) перед Акціонерним товариством "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, код ЄДРПОУ 23494714, п/р № НОМЕР_2 ),за договором кредиту №Ф080960П від 21.07.2008 року станом на 29.08.2017 року в сумі 11357,49 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 11357,49 доларів США; заборгованість за відсотками 0,00, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом реалізації предмета іпотеки на електронному аукціоні за початковою ціною, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк", що змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк" (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, , п/р № НОМЕР_2 ) судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 11 345,26 грн.

Зупинити виконання постанови Херсонського апеляційного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 03 червня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська