Справа № 642/2495/25
Провадження № 2-о/642/48/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Панової М.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Коваля О.М.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Коваль Олександр Михайлович, заінтересована особа: ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

До суду надійшла вказана заява, в якій заявниця просила видати відносно ОСОБА_5 обмежувальний припис строком на 6 місяців та встановити йому перебувати в місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язати усунути перешкоди у користуванні нею однокімнатною квартирою за адресою АДРЕСА_1 , зокрема, шляхом негайної передачі ключів від житла.

В обгрунтування заяви зазначено, що заявниця та заінтересована особа перебували у шлюбі, який в 2024 році розірвано. З 1995 року вони проживали в однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка є їхньою спільною власністю. Приблизно три останні роки сумісного проживання відносини між подружжям були напружені, що було наслідком постійних образ, приниження заявниці з боку заінтересованої особи. Із-за побоювання за свій стан здоров`я (пересла інфаркт міокарда) заявниця вимушена була з осені 2024 року мешкати на арендованій квартирі та рідше бувати у квартирі, де мешкала зацікавлена особа, сплачуючи свою частку комунальних платежів. В лютому 2025 року заінтересована особа змінила замки від вхідної двері квартири і відмовився давати нові ключи від квартири. Такий вчинок заінтересованої особи мав настільки небажаний вплив на здоров`я заявниці, що вона була вимушена проходити лікування у стаціонарі. Неодноразові переговори заявника із заінтересованою особою щодо припинення перешкод у користуванні спільною квартирою позитивного результату не принесли, виклики поліції також без результативні, оскільки заінтересована особа не відчиняє двері. ОСОБА_5 продовжує проживати один у спільній квартирі, де знаходяться спільні речі та особисті речі заявника. На звернення заявника до заінтересованої особи останній застосовує нецензурну лексику образливого характеру, погрожує фізичним насильством щодо Заявника . Враховуючи викладене, заявниця звернулась до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання заінтересована особа не з`явилась, про дату і час судового засідання повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи належне повідомлення заінтересованої особи про судове засідання (аб.2 ч.1 ст. 350-5 ЦПК України), а також стислі строки розгляду заяви про видачу обмежувального припису, передбачені ч.2 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи.

Заявниця та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задовольнити, посилаючись на викладені в ній обставини.

Також судом за клопотанням представника заявника в судовому засіданні було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що вона є невісткою заявниці. Сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 почались з початку війни, внаслідок чого заявниця потрапила в лікарню. За квартиру вони платили пополам. Після розлучення ОСОБА_5 почав виганяти ОСОБА_1 з квартири, іншого житла у неї немає.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є онукою заявниці. З початку війни ОСОБА_5 став агресивним, спричиняв постійні сварки, виганяв ОСОБА_1 з квартири. Тому вона вирішила забрати заявницю до себе. Речі вони не змогли забрати, оскільки не потрапили до квартири.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона також є онукою ОСОБА_1 . Зазначила, що у 2023 році заявниця потрапила в лікарню, до чого довів її ОСОБА_5 сварками та агресією. Після розлучення він її вигнав з квартири. Речі не змогли забрати через відсутність доступу до житла.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини на житло.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннямист. 319 ЦК України визначено, що Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16.05.2024 розірваний.

Квартира за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна, на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

З відповіді т.в.о. начальника ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. від 14.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. із заявою №7552 від 01.03.2025 про порушення ОСОБА_5 її прав, а саме виселення з житла. Перевірку викладених в заяві обставин не вдалось провести, оскільки ОСОБА_5 двері не відчиняє, на залишені йому повістки не реагує.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, з урахуванням оцінки виниклих між учасниками конфлікту стосунків, суд дійшов висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищені шляхом видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом негайної передачі ключів від житла.

Однак щодо вимоги про заборону ОСОБА_5 перебувати за адресою спільного мешкання суд не вбачає підстав для її задоволення, враховуючи, що він є співвласником спільного житла, а тому, в силу вищезазначених положень закону, не може бути позбавлений права користування своєю власністю. Доказів існування в нього іншого місця мешкання матеріали заяви не містять.

Оскільки судом покладено на заінтересовану особу обов`язок усунення перешкод шляхом зобов`язання вчинити дії, без покладення на нього обмежень, строк такого обмежувального припису не встановлюється.

Таким чином, заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

В силу частини 3 статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Коваль Олександр Михайлович, заінтересована особа: ОСОБА_5 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язок усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом негайної передачі ключів від житла.

В іншій частині вимог - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити до ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також до Адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16.05.2025.

Відомості про сторін:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: