Єдиний унікальний номер: 379/431/25
Провадження № 2/379/261/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

з участю секретаря судового засідання Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №4 в м. Тараща, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ - ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 45400,00 грн та понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір №102120763, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач не виконав умови кредитного договору.

Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 23.06.2021 згідно умов договору факторингу №0ЗТ ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №102120763 від 06.03.2021 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ«ФК«ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021.

Згідно додатку № 1 до договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 45400,00 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; - заборгованість за відсотками становить 35400,00 грн.

ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» повідомляє, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором про споживчий кредит №102120763 від 06.03.2021.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 року головуючим суддею визначено Разгуляєву О.В.

У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою заявлено вимогу про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують щодо винесення заочного рішення.

Від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Рябчук В.М. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона не погоджується з позовними вимогами з огляду на таке: долучений до позовної заяви договір, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписанні. Відсутні докази про домовленість сторін про сплату саме таких відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачка не підписувала одноразовим ідентифікатором та не отримувала примірник договору та додатків до нього. Відповідачка отримувала лише рекламну інформацію щодо розмірів та строків пропонованого кредиту, в якій були відсутні усі інші істотні умови кредитного договору. Відповідачка не була ознайомлена з конкретними умовами кредитування, що суперечить доводам позивача у цій частині. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. У зв`язку з не підписанням відповідачем договору про споживчий кредит №102120763 від 06.03.2021, відсутністю доказів, що сторони укладали саме цей договір, який знаходиться в матеріалах справи, обумовили у письмову вигляді ціну договору, як істотну умову договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками. А тому в задоволенні позовних вимог за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПІНГ - ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 35400,00 грн, слід відмовити. Відмовити позивачу у стягненні з відповідача понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

02.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» надійшла відповідь на відзив в якій представниця позивача Нижник В.В. зазначає, що 06.03.2021між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 102120763, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер телефону вказаний позичальником при укладенні договору про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021. Номер телефону НОМЕР_1 , що вказаний в договорі про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021, співпадає з номером телефону вказаним відповідачем у шапці відзиві. Одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису кредитора (доги (лог-файли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у кредитному договорі, переданому первісним кредитором позивачу у pdf. форматі, проте є зашифрованим, у зв`язку із чим при стандартному завантаженні до електронного кабінету чи під час друку не відображається. Позивач надає у відповіді на відзив скрін-шот преамбули Договору із одноразовим ідентифікатором -R75559. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Згідно п. 1.3. договору кредит надається строком на 30 днів з 06.03.2021 р. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 05.04.2021 р. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 9000.00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 7.1. кредитного договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного Фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4. Однак, відповідно до деталізованого розрахунку заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за Договором про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021, який був долучений до позовної заяви, вбачається, що відповідач не здійснювала платежів за договором.

Оскільки кредит вчасно не повернуто, за умовами п. 2.3.1.2. Кредитного договору, відбулася автопролонгація. яка не може перевищувати 60 днів. А тому прохала суд позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПІНГ - ПОНГ» до ОСОБА_1 , задовольнити у повному обсязі.

05.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якій представниця позивача Нижник В.В зазначає, що заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність справи та її складність є неспівмірною, не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості. На підставі цього просила повністю задовольнити позов та відмовити у стягненні з позивача на користь відповідачки витрат на правничу допомогу.

12.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рябчук В.М. надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в якому остання наполягає на обґрунтованості заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу та прохає суд стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витрати в сумі 6000,00 грн.

13.05.2025 на адресу суду надійшли пояснення на відповідь на відзив позивача за підписом представника відповідачки Рябчук В.М. У поясненнях представник відповідачки вказує на те, що позивачем надано неналежні та недопустимі докази завірені підписом ОСОБА_2 . А тому в задоволенні позовних вимог за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ПІНГ - ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 35400,00 грн, слід відмовити. Відмовити позивачу у стягненні з відповідача понесених судових витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства.

Представник відповідачки адвокат Рябчук В.М. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свої заперечення, подані у відзиві на позовну заяву підтримує.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 102120763 від 06 березня 2021 року відповідачка отримала кредит в сумі 10 000,00 грн. на граничний строк до 05 квітня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4. договору кредит надається строком на 30 днів з 06 березня 2021 року (строк кредитування). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 05 квітня 2021 року.

У пункті 1.5 договору зазначено, що загальні витрати позичальника за кредитом становлять 9000,00 грн в грошовому виразі та 1095,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника складає 19000,00 грн. Комісія за надання кредиту становить 0.00 грн - п.15.1 договору (а.с. 30).

В договорі зазначено, що він укладений у електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

До позовної заяви про стягнення заборгованості за договором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» додало копію анкети-заяви ОСОБА_1 на кредит № 102120763 від 06 березня 2021 року, копію договору про споживчий кредит № 102120763 від 06 березня 2021 року з графіком платежів за договором від 06 березня 2021 року та копію паспорта споживчого кредиту від 06 березня 2021 року.

Суд зазначає, що дані документи не містять підписів, а також відміток про їх підписання, які б узгоджувалися із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно додатку №1 до договору - графіку платежів загальна вартість кредиту складає 19000,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 9000,00 грн. - проценти за користування кредитом, 0,00 грн. - комісія за надання кредиту (а.с.34).

23.06.2021 згідно умов договору факторингу № 0ЗТ ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №102120763 від 06.03.2021 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача (а.с.15-19).

24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ«ФК«ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021(а.с.36-38).

Згідно витягу з додатку до договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК«ПІНГ-ПОНГ» становить 45400,00 грн, із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; - заборгованість за відсотками становить 35400,00 грн (а.с.29).

Дослідивши договір про споживчий кредит (а.с.30-33) та надану представником позивача ОСОБА_2 копію індивідуальної частини договору про споживчий кредит № 102120763 відповідно до якого, як стверджує позивач, він надав відповідачу кредитні кошти, судом встановлено наступне: ОСОБА_1 06.03.2021 року о 14 год 22 хв підписано договір про споживчий кредит № 102120763, про що зазначено на самому договорі на першій сторінці у верхньому правому кутку.

Проте, даний договір не містить підпису відповідача у справі, а також відміток про його підписання, які б узгоджувалися із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вирішуючи спір, суд зважує на наступні норми матеріального права.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін.

Ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « та «, за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.п. 1, 2, 19, 60 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних;

2) багатофакторна автентифікація - автентифікація з використанням двох або більше факторів автентифікації, що належать до різних груп факторів автентифікації;

19) засіб електронної ідентифікації - матеріальний та/або нематеріальний об`єкт, який містить ідентифікаційні дані особи і використовується для автентифікації особи в інформаційно-комунікаційних системах;

60) фактор автентифікації - одна з ознак на основі знання (володіння інформацією (даними), що відома лише користувачу) або володіння (використання матеріального предмета, яким володіє лише користувач), або притаманності (перевірка біометричних даних або інших властивостей (рис, характеристик), притаманних лише користувачу, що відрізняють його від інших користувачів).

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.

Слід зазначити, що згідно п.п. 6.1, 6.2, 6.4 кредитного договору №102120763 від 06.03. 2021 року, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника , що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор. (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери. На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору.

Водночас, вказаний вище кредитний договір не містить відомостей про його підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який би відповідав вимогам закону «Про електронну комерцію» та закону «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто в договорі відсутня відмітка про скріплення електронним підписом і його укладення дистанційно.

ТОВ «ФК «ПІНГ - ПОНГ» надало скріншот преамбули договору про споживчий кредит № 102120763 від 06.03.2021 з ТОВ «Мілоан», яка підтверджує ідентифікацію ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору №102120763 від 06.03.2021 року. Акцепт договору підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R75559, час : 06.03.2021 року о 14:22:38 (скріншот долучений до відповіді на відзив).

Проте наданий договір був сформований попереднім кредитодавцем ТОВ «Мілоан» і не може вважатися безспірним доказом проведення ідентифікації ОСОБА_1 при укладенні договору.

За таких обставин, суд приходить висновку про недоведеність позивачем виникнення між ним та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем, не доведення самого факту надання відповідачу споживчого кредиту, а отже і не доведення наявності простроченого грошового зобов`язання у відповідача перед позивачем та його розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

Крім того, позивач надав копію платіжного доручення 25812235 від 06 березня 2021 року на суму 10 000,00 грн, яке підписане посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства (а.с. 52). Проте вона не може вважатися належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору, оскільки не відповідає за формою та змістом вимогам, установленим постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» у відповідній редакції. Надана ТОВ «ФК «ПІНГ - ПОНГ» копія платіжного доручення не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.

В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме ОСОБА_1

ТОВ «ФК «ПІНГ- ПОНГ» не надало суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі договору про споживчий кредит № 102120763 від 06 березня 2021 року, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачці.

Також не доведено проведення ТОВ «Мілоан» ідентифікації Іващенко А.О. при укладенні договору та надання ОСОБА_1 кредиту за вказаним договором.

У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

При розгляді даної цивільної справи суд не обмежував позивача, відповідача та їх представників у здійсненні ними своїх процесуальних (ст. ст. 48, 49 ЦПК України) та матеріальних прав (ЦК України), а навпаки всебічно сприяв в їх реалізації.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

На переконання суду, представник позивача жодним чином не довів факту виникнення між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на відповідних договірних умовах, які б були прийняті відповідачем та отримання відповідачем кредитних коштів, тобто не довів факту існування боргових зобов`язань відповідача перед кредитором, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати по справі суд відносить за рахунок позивача.

Щодо розподілу витрат відповідача на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, до матеріалів справи надано наступні документи, зокрема:

- копію договору № 2104/25 від 21.04.2025 року про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Рябчук В.М. та клієнтом ОСОБА_1 , за умовами якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором та надати юридичний супровід справи №379/431/25 (п.1.1 договору). Оплата послуг за даним договором встановлюється додатками до договору, які є невід`ємною частиною даного основного договору (п.2.1).

- копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Рябчук В.М.

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Рябчук В.М.

- акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09.05.2025 до договору про надання правової допомоги № 2104/25 від 21.04.2025, за підписами адвоката Рябчук В.М. та клієнта ОСОБА_1

-детальний опис робіт з надання професійної правничої допомоги за договором: превинне вивчення документів, консультація клієнта. Узгодження правової позиції - 3 год/3000,00 грн; підготовка та подання відзиву на позовну заяву та клопотання на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - 3 год/3000,00 грн, всього - 6 год/6000,00 грн.

- платіжну інструкцію АТ «Райффайзен Банк» від 25.04.2025 року про сплату ОСОБА_1 представнику - адвокату Рябчук В.М. грошових коштів у сумі 6000,00 грн. за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 2104/25 від 21.04.2025 року.

Враховуючи складність справи, яка є типовою, розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження, а також виконаної адвокатом Рябчук В.М. роботи (ознайомлення з матеріалами справи, надання консультації клієнту, складання відзиву на позовну заяву, надання письмових пояснень у справі), наявність усталеної судової практики у даній категорії справ, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Приймаючи до уваги викладене та, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електрону комерцію», суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні цивільного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ - ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити в повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ», , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари Київська область;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено та підписано 13 травня 2025 року.

Головуючий: О.В.Разгуляєва