Справа № 212/5753/25
У Х В А Л А

02 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Швець М. В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

встановила таке.

Заявник, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь заявника заборгованість за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 за період з травня 2022 по березень 2025 року (включно) в розмірі 11 162,81 грн, та суму судового збору у розмірі 302,80 грн.

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшла висновку, що у видачі судового наказу треба відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог передбачених ч. 5 ст. 165 ЦПК України, суд направив до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи запит щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, при отриманні інформації за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади Центр адміністративних послуг «Віза», боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 06.07.2023 року по теперішній час.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, заявник просить стягнути з боржника заборгованість за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 за період з травня 2022 по березень 2025 року (включно) в розмірі 11 162,81 грн, посилаючись на те, що боржник є споживачем послуг, які надаються ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» за вищевказаною адресою.

На підтвердження права власності боржника ОСОБА_1 щодо вищевказаної квартири, заявник додав Витяг з Державного реєстру речових прав, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 05.08.2024 року (власність спільна часткова в розмірі частки).

Проте, жодних доказів на підтвердження факту належності вищевказаної квартири, та, відповідно, доказів на підтвердження обставини користування послугами заявника в період з травня 2022 по 05.08.2024 року, до заяви не додано.

Отже, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (зокрема, обставину користування послугами за період з травня 2022 до 05.08.2024), як це передбачено п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, стягувач не надав; відповідно - не довів обставину користування ОСОБА_1 комунальними послугами за період з травня 2022 по 05.08.2024 року, що виключає її безспірність та можливість стягнення в наказному провадженні з огляду на наявність спору про право.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Враховуючи зазначене, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України вважаю необхідним відмовити заявнику у видачі судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за отримані послуги.

На підставі викладеного, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя

постановила таке.

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2 - 1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвала складена та підписана 02 червня 2025 року.

Суддя М. В. Швець