Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1480/24 Головуючий у 1-й інст. Гарбарук І. М.
Категорія 76 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Шевчук А.М., Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Болейко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 291/1480/24 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» Приватного підприємства «ЯН» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за час затримки розрахунку

за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» Приватного підприємства «ЯН» та представника ОСОБА_1 адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гарбарук І.М. у м. Ружині

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року адвокат Ясинецький О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» Приватного підприємства «ЯН» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом відповідача від 02.12.2021 ОСОБА_1 був призначений на посаду директора. В день звільнення 17.09.2024 з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Посилаючись на вказані обставини, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача:

-161 487,13 грн заборгованості по заробітній платі по 01.08.2024 згідно із довідкою ДП «Агрофрма «ЯН`ПП`ЯН»;

-17 487,13 грн компенсації за невикористану відпустку при звільненні;

-22 500 грн заборгованості по заробітній платі з 02.08.2024 по 17.09.2024;

-15 357,02 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.09.2024 по 18.11.2024;

-8 754,38 грн пені за несвоєчасну оплату заборгованості по заробітній платі;

-6 648,58 грн інфляційних втрат за несвоєчасну оплату заборгованості по заробітній платі;

-1 010,12 грн - 3% річних за несвоєчасну оплату заборгованості по заробітній платі;

-30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 161 960,13 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 172,00 грн, заборгованість щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку 17 485,61 грн, а всього 179 617 (сто сімдесят дев`ять тисяч шістсот сімнадцять) грн 74 коп. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» просить скасувати рішення суду в частині стягнення заробітної плати в розмірі 86,60 грн, розрахованої за період з 07.09.2024 по 17.09.2024; змінити рішення, виклавши його мотивувальну частину щодо дати звільнення керівника з урахуванням доводів апеляційної скарги; розстрочити виконання рішення суду рівними частинами строком на 12 місяців.

Посилається на те, що діюче законодавство та релевантна судова практика Верховного Суду не поєднує дату звільнення керівника підприємства з датою внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань, тому висновок місцевого суду в означеній частині щодо дати звільнення позивача з посади директора саме 17.09.2024, є помилковим. Так, ОСОБА_1 згідно з наказом б/н від 06.09.2024 за своїм підписом склав з себе повноваження директора ДП «Агрофірма «ЯН» ПП «ЯН» з 06 вересня 2024 року. Рішенням засновника від 13.09.2024 припинені повноваження ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» з 06 вересня 2024 року на підставі його заяви про звільнення. Пунктом 8.5 Статуту підприємства передбачено, що повноваження директора припиняються з моменту прийняття засновником рішення про припинення його повноважень, а також у разі відмови від виконання своїх обов`язків та у разі неможливості ним здійснювати функції директора. Таким чином, датою звільнення позивача є 06.09.2024, а не 17.09.2024, як це зазначено у рішенні суду, а відтак розрахунок належних йому виплат повинен проводитись по 06.09.2024.

Зазначає, що на сьогодні господарська діяльність підприємства фактично зупинена, а заборгованість останнього перед бюджетами за періоди з липня 2023 року й по сьогодні становить 4 633 257,44 грн. Вказане є підставою для розстрочення виконання рішення суду в порядку ст.435 ЦПК України, проте судом першої інстанції належним чином не враховано при вирішенні даного питання.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ясинецький О.А. просить рішення суду змінити та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. За своїм змістом текст апеляційної скарги фактично тотожний змісту позовної заяви та не містить інших доводів та обґрунтувань ніж зазначені в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ясинецький О.А. вважає доводи апелянта ДП «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а також покласти судові витрати на відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ДП «Агрофірма «ЯН» приватного підприємства «ЯН» Засульська Л.М. просила у задоволенні скарги позивача ОСОБА_1 відмовити повністю та покласти на останнього судові витрати, вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не спростовує висновки суду першої інстанції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав заяву з проханням прийняти його на посаду директора (за сумісництвом) ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» з 02 грудня 2021 року (а.с. 73).

Рішенням №24 учасника (засновника) приватного підприємства «ЯН» від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» з 02.12.2021 на підставі заяви про прийняття на роботу (а.с. 75).

Відповідно до наказу №11 по ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» від 02.12.2021 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора з 03.12.2021, з окладом згідно штатного розпису (а.с. 74).

Рішенням учасника (засновника) ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» - ПП «Ян» в особі директора ОСОБА_2 від 26.02.2024 затверджено, що з 01.04.2024 тарифна ставка директора за сумісництвом ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» становить 43,00 грн за годину; встановлено, що з 01.04.2024 трудовий розпорядок для директора підприємства дві години на місяць (а.с. 51).

06.09.2024 ОСОБА_1 склав з себе повноваження директора ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» з 06.09.2024 включно у зв`язку зі звільненням за угодою двох сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 49).

Рішенням №26 засновника ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» від 13 вересня 2024 року припинено повноваження ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» з 06.09.2024 на підставі його заяви про звільнення, а також вирішено виключити всі записи про ОСОБА_1 про вчинення дій з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Окрім того, у вказаному рішенні зазначено, що поточне управління господарською діяльністю та ведення справами ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» передано ПП «Ян» згідно укладеного договору управління, на підписання вказаного договору зі сторони ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» уповноважено ОСОБА_3 ; на внесення вказаних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань уповноважено Засульську Л.М. (а.с. 76).

Відомості про зміну керівника у ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» в Єдиний державний реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівником (директором) внесено 17.09.2024 (а.с. 13 зворот).

26.09.2024 рішенням №27 засновника ДП «Агрофірма «ЯН» ПП «ЯН» на посаду директора призначено ОСОБА_3 з 27.09.2024 на підставі заяви про прийняття на роботу (а.с. 50).

Відповідно до довідки №21 від 01.08.2024 заборгованість по нарахованій заробітній платі ОСОБА_1 станом на 01.08.2024 складала 270 162,13 грн. (а.с. 21).

04.09.2024 позивачу було виплачено заробітну плату за травень-червень 2022 року у розмірі 24150,00 грн, 05.09.2024 за липень-листопад 2022 року - 54337,50 грн, 14.09.2024 за листопад 2022 року - серпень 2023 року 30187,50 грн (а.с. 22-24).

За змістом довідки №10 від 10.02.2025 №10 заборгованість підприємства перед позивачем по нарахованій заробітній платі (на час видачі довідки) становить 179359,14 грн, в т.ч. заборгованість по заробітній платі станом на 31.03.2024 - 161487,13 грн (нарахована на підставі наказу (розпорядження) №ЯН0034-98 від 02.12.2021 0,5 окладу за сумісництвом 15000,00 грн); заборгованість по заробітній платі за квітень-серпень 2024 року 386,40 грн (донараховано по 2 години мінімальної погодинної зарплати (43,00 грн/год у зв`язку із призупиненням виробництва); заборгованість щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку 17485,61 грн (дата звільнення 06.09.2024) (а.с. 72).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції із посиланням на норми ст.ст. 2, 47, 83, ч. 1 ст. 94, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 2, ч. 1 ст. 21, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», ч. 2 ст. 625 ЦК України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, а також правові висновки Верховного Суду, що стосуються спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . При цьому в основу рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та розрахункових коштів, які належали позивачу при звільненні, покладено довідку №10 від 10.02.2025 №10, що фактично підтверджує розмір даної заборгованості, проте станом на серпень 2024 року включно і без врахування того факту, що позивач був звільнений 17.09.2024 року. З огляду на ці обставини, суд першої інстанції правильно визначив розмір невиплаченої позивачу заробітної плати за період його роботи у вересні 2024 року (до 17.09.2024), виходячи із тарифної ставки 43 грн/год х 2 год на місяць, що становить 86 грн.

Доводи представника ДП «Агрофірма «ЯН» ПП «ЯН», наведені в апеляційній скарзі, що датою припинення повноважень ОСОБА_1 є 06.09.2024, а тому розрахунок усіх належних виплат повинен проводитись по 06.09.2024, є непереконливими.

Встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що повноваження ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» припинено рішенням №26 засновника ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» від 13 вересня 2024 року, що цілком узгоджується із п.п. 7.1, 7.2.2 Статуту ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян», відповідно до яких встановлено процедуру призначення та звільнення (відкликання) директора підприємства. Відомості про зміну керівника у ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» в Єдиний державний реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено 17.09.2024. Слід зауважити, що після того як ОСОБА_1 склав із себе повноваження директора підприємства 06.09.2024 він фактично не передав управління підприємством, зокрема, користувався електронними ключами електронного підпису як керівник, мав доступ до банківських рахунків, і за твердженням відповідача, 14.09.2024 ОСОБА_1 перевів на свій рахунок 30 187,50 грн заробітної плати. Вказані обставини сторонами не заперечуються, а відтак свідчать про перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем саме до 17.09.2024. Так зване складання повноважень директора підприємства 06.09.2024 (а.с. 49) та винесення відповідачем заднім числом рішення про припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді директора ДП «Агрофірма «Ян» ПП «Ян» з 06.09.2024 (а.с. 76) не мають правового значення для вирішення даного спору.

Нарахування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проведено місцевим судом у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 та в межах заявленого позову.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 35 річних за несвоєчасну оплату заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції із посиланням на норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, правові позиції Великої Палати Верховного суду, наведені у постанові від 18.03.2020 (справа №711/4010/13, та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», дійшов обґрунтованого висновку про те, що приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України та норми згаданого Закону до трудових правовідносин не застосовуються. Трудове законодавство передбачає спеціальні правила відповідальності роботодавця за порушення відповідних норм, зокрема, можливість стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Встановивши, що дана справа не входить до категорії складних, розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін, суд правомірно вважав, що вартість години роботи адвоката у розмірі 2 000 грн є завищеною, не відповідає складності справи, а також ринковій вартості послуг щодо надання правової допомоги у подібних спорах та врахувавши заперечення відповідача, визначив відповідне відшкодування витрат позивача на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про розстрочку виконання судового рішення, суд першої інстанції врахував приписи ч.ч. 3, 4 ст. 434 ЦПК України, роз`яснення наведені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 та дійшов обґрунтованого висновку, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а посилання відповідача і зазначені ним доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ясинецького О.А. щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі є аналогічними доводам позовної заяви, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Інші доводи апеляційних скарг містять суб`єктивне тлумачення скаржниками як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційних скарг про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційних скарг відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

В силу положень ст. 141 ЦПК України у такому випадку не підлягають відшкодуванню і понесені сторонами витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «Агрофірма «ЯН» Приватного підприємства «ЯН» та представника ОСОБА_1 адвоката Ясинецького Олега Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 травня 2025 року.