КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/7067/24 Головуючий у 1 інстанції: Галаган В.І.
Провадження №22-ц/824/1410/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 12.03.2021 року № 23621 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 19 649,34 грн.

Стягнути з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави 1211,30 грн. у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. були вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь кредитора ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Однак, позивач вважає дії відповідача протиправними, а надані документи не давали нотаріусу можливість встановити безспірність заборгованості позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 12.03.2021 року № 23621 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 10 червня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 10000 грн. відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що відповідач не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу та вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача не надав відповідачу документів, що підтверджували б виконану адвокатом роботу, а саме: акт прийому-передачі наданих послуг (опис виконаних робіт), розрахунок витрат на правничу допомогу, квитанцію або інший належний документ на підтвердження сплати професійної правничої допомоги. Розгляд позовної заяви немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін також не може свідчити про їх складність, як того вимагає частина 4 статті 137 ЦПК України. Відповідач вважає, що вартість виконаних робіт представником позивача є значно завищеною, документально не підтвердженою і такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності в світлі приписів частини 3 статті 141 ЦПК України, та є неспівмірною зі складністю справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2024 року між адвокатом Ясинецьким О.А. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого є предметом Договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів.

Відповідно до Акту про надання послуг від 17.04.2024 року, підписаного сторонами Договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.04.2024 року, витрати на правничу допомогу становлять 10 000,00 грн., які оплачено ОСОБА_1 відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 55 від 17.04.2024 року

Таким чином, проаналізувавши надані позивачем докази, ураховуючи повне задоволення позову та характер предмету спору, суд першої інстанції вважав доведеним та правомірним відшкодування відповідачем на користь позивача суми витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, у розмірі 10 000,00 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права, тому справа переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості оскаржуваного позивачем рішення суду в межах доводів та вимог його апеляційної скарги, тобто лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., про що позивач просив у своєму позові.

При цьому суд першої інстанції вказав на вимоги пункту 1 частини 1 і частини 3 статті 133, частини 2 статті 137, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, вказавши на те, що понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Підстав для зменшення такої суми витрат чи невідповідність її розміру, критерію розумності, співмірністю зі складністю справи та проведеним обсягом робіт, в ході судового розгляду встановлено не було.

Апеляційний суду не погоджується із такою позицією суду першої інстанції за наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 листопада 2022 року в справі N 922/1964/21 (провадження N 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, заявивши даний позов, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві на виконання вимог пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у тому числі: 10000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому у позовній заяві вказав, що підтвердженням понесених витрат є долучений до позову акт надання послуг від 17.04.2024 року та квитанція до прибуткового ордера №55 від 17.04.2024 року, що підтверджує оплату послуг позивачем грошових коштів у сумі - 10000 грн адвокату Ясинецькому О.А.

При задоволенні позовних вимог у частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. суд зазначав, що на підтвердження підстав та факту понесення цих витрат сторона позивача подала належні, допустимі та достовірні докази, які є достатніми.

Відповідач не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча і навів у відзиві ряд доводів про суттєве завищення витрат на таку допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судова колегія зазначає, що має місце складання позовної заяви (немайнового характеру), що містить в собі загальні норми права, складена адвокатом та враховуючи складність справи, виробленої сталої практики по таких категоріях справ, обсягом наданих адвокатом робіт (надання послуг, ціною позовною, і у даному випадку розмір витрат на професійну правову допомогу є завищеним, а тому рішенням суду першої інстанції підлягає зміні у частині вирішення судових витрат на правничу допомогу відповідно до п. п. 1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України і такий підлягає стягненню у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити та зменшити розмір стягнення до 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана