Справа № 337/999/25
Номер провадження 2-о/337/79/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Салтан Л.Г.

присяжних Охріменко Ю.П., Ковальової О.О.,

за участю секретаря Трегуб Т.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Коноваленка О.Ю. (в режимі відеоконференцзв`язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника: ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дніпровський відділ поліції ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Запорізький центр з розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин при ГУНП в Запорізькій області, про оголошення особи померлою під час захисту Батьківщини,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2025 року представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду через підсистему Електронний суд, в інтересах ОСОБА_1 з заявою про оголошення особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим під час захисту Батьківщини.Просить оголосити Громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, загиблим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті село Приютне Пологівського району Запорізької області, Україна, та допустити негайне виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 05.03.2025 відкрито окреме провадження у цивільній справі, призначено до розгляду відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Коноваленко О.Ю. заяву підтримав повністю з підстав, викладених у ній, просить її задовольнити.

Заявник заяву підтримав, просить задовольнити в повному обсязі та допустити негайне виконання рішення.

Заінтересовані особи в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не звертались, заперечень за заявою не надали.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованих осіб за наявними у справі матеріалами, вислухавши доводи заявника та його представника .

Вислухавши пояснення представника заявника, заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Зокрема, ст.306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 06.01.2001 року.

ОСОБА_4 яка є дружиною ОСОБА_6 , зверталась з заявою до Дніпровський відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_6 , було внесено відомості до ЄРДР та кваліфіковано кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України (Номер кримінального провадження № 0002944 від 27 липня 2023 року).

ОСОБА_6 , був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до Указів Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», приступив до виконання обов`язків солдата стрільця 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, «солдат», тарифний розряд 4, з 25.02.2022.

Згідно з сповіщенням сім`ї від 10.09.2024 заявнику ОСОБА_1 повідомлено, що його батько, стрілець 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті 24.07.2023 року під час виконання бойового завдання поблизу н.п.Приютне Запорізької область.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 липня 2023 року начальнику групи цивільно-військового співробітництва військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_7 наказано провести службове розслідування за фактом зникнення безвісті 24.07.2023 року солдата ОСОБА_6 під час проведення службового розслідування відібрані письмові пояснення від встановлених свідків події молодшого сержанта ОСОБА_8 та старшого лейтенанта ОСОБА_9 за змістом яких останні виконували бойове завдання разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в напрямку с.Приютне, під час щільного мінометного обстрілу одна з мін попала в спостережний пункт, де знаходилися солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які перебували з особистою зброю і в засобах захисту, на оклики не останні не відповідали, між обстрілами молодший сержант ОСОБА_8 підбіг до їхнього спостережного пункту і побачив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 лежали без ознак життя, про що доповів керівництву.

За результатами проведеного службового розслідування складений Акт службового розслідування, затверджений наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 13.09.2023, відповідно до якого стрільця 1 стрілецького відділення і стрілецького взводу 2 стрілецької роти солдата ОСОБА_6 вважати таким, що зник безвісти під час захисту Батьківщини та територіальної цілісності України безпосередньої участі у бойових діях та пов?язано із несенням військової служби в районі ведення бойових дій та веденням бойових дій з боку окупаційних військ російської федерації. Інформація про місце знаходження якого наразі невідомо, а також відсутні достовірні відомості щодо підтвердження загибелі, або знаходження у полоні даного військовослужбовця. Причинами та умовами зникнення безвісті солдата ОСОБА_6 стали несення військової служби, а саме ведення бойових дій під час захисту територіальної цілісності України.

Відповідно до Витягу з ЄРДР від 27 липня 2023 за заявою ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002944 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками, передбаченими ч.1 ст.115 КК України, за фактом зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання поблизу н.п.Приютне Запорізької область.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що ст.46 ЦК України передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою:

по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років;

по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців;

по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Крім того, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2024 року у справі ЄУН 755/11021/22, а саме: приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

Отже, законодавець розмежовував категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні…

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд враховує соціальний контекст та засаду справедливості.

Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція) за певних обставин.

П.13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року звертає увагу судів на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це встановлення судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 року у справі №154/2135/17 дійшов висновку, що, виходячи зі змісту положень ст. 43, 46 ЦК України, ст. 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч.2 ст.46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою на підставі ч.1 ст.43 ЦК України.

Для визнання людини померлою заявникові необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливого повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що батько заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 25.02.2022 був призваний і проходив військову службу в ЗСУ за мобілізацією в особливий період (воєнний стан), зник безвісті 24.07.2023 під час виконання бойового завдання із захисту та оборони України від збройної агресії РФ в районі проведення активних бойових дій поблизу н.п.Приютне Запорізької область, тобто за обставин, що загрожували йому смертю.

При цьому, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, с.Приютне Малинівської сільської територіальної громади з 17.04.2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією території України.

Отже, ймовірне місце загибелі батька заявника відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, не є місцем введення бойових дій. При цьому, надані суду докази не містять жодних суперечностей щодо обставин фактичної загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 що дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання ним обов`язків військової служби.

Доказів, які б спростували ці обставини, суду, зокрема, представником Міністерства оборони України, не надано. Жодних відомостей про те, що ОСОБА_6 перебуває в полоні, або про місце знаходження його трупа до цього часу не отримано.

Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян. Виконання цього обов`язку не може бути вибірковим.

Судове рішення про оголошення фізичної особи померлою з моменту набрання ним законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану реєструється смерть особи та видається свідоцтво про смерть.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право заявника, як громадянина України, на оголошення його батька померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації ним інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю батька, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати) тощо.

Натомість, реалізація ним таких прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин - відсутності документів, передбачених чинним законодавством України, які достовірно посвідчують факт смерті ОСОБА_6 і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті відповідним територіальним органом ДРАЦС України.

Разом з тим, виходячи з принципів верховенства, справедливості, розумності та пропорційності, соціального контексту цієї справи, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та уникаючи надмірного формалізму, за конкретних обставин зникнення безвісті ОСОБА_6 , при відсутності протягом тривалого часу відомостей про нього, суд вважає можливим оголосити ОСОБА_6 , померлим до спливу строку, визначеного ч.2 ст.46 ЦК України.

При цьому, враховуючи конкретні обставини зникнення безвісті ОСОБА_6 , суд з урахуванням положень ч.3 ст.46 ЦК України вважає можливим оголосити його померлим від дня вірогідної загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті вважати село Приютне Пологівського району Запорізької області, Україна.

Також суд вважає доцільним роз`яснити учасникам цієї справи, що в силу вимог ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцезнаходження цієї особи суд за місцезнаходженням особи або суд, який оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про оголошення цієї особи померлою; заяву може бути подано особою, яку було оголошено померлою або іншою заінтересованою особою; копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.

За змістом ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на території на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

Враховуючи, що за відомостями Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 28 лютого 2025 року № 376, суд фактично встановлений факт загибелі батька заявника на території с.Приютне Малинівської сільської територіальної громади, яке з 17.04.2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією території України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст.3 Конституції України, ст.15,16,46 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,293,294,306-308 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, оголосити загиблим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті село Приютне Пологівського району Запорізької області, Україна.

Допустини негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 19.05.2025

Суддя Л.Г. Салтан

Присяжні Ю.П. Охріменко

О.О. Ковальова