Справа № 450/1300/24 Провадження № 2/450/286/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

за участю представника відповідача Радченко М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування записів у Поземельній книзі, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію: - земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0601, площею 0,2200 га, за адресою:Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0600, площею 0,1200 га,за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки -Зубрицькі; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0625, площею - 0,1200 га, за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0585, площею 0,0070 га, за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі; - земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0586, площею 0,1100 га, за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0589, площею 0,1200 га за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі; земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0587, площею 0, 7500 га, за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с.Пасіки-Зубрицькі та скасувати у Поземельній книзі на земельні ділянки: з кадастровим номером -623685100:01:001:0601, з кадастровим номером :01:001:0600, з кадастровим номером :01:001:0625, з кадастровим номером :01:001:0585, з кадастровим номером :01:001:0586, з кадастровим номером :01:001:0589, з кадастровим номером :01:001:0587 - записи про державну реєстрацію цих земельних ділянок, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позову зазначає, що Рішенням Пустомитівського районного суду від 12.08.2021 року (яке набрало чинності 11.04.2022 року) визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,3074 га в с. Пасіки-Зубрицькі на підставі спадкування після смерті його батька ОСОБА_2 , який був власником цієї землі на підставі державного акта від 2000 року. Після набуття чинності рішення, позивач неодноразово звертався до органів влади з вимогою зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, однак зіштовхнувся з відмовами та відсутністю реагування. У ході підготовки технічної документації було встановлено, що межі спадкової земельної ділянки частково чи повністю накладаються на інші земельні ділянки, які раніше були зареєстровані у ДЗК з кадастровими номерами: :01:001:0600, :01:001:0601, :01:001:0585, :01:001:0586, :01:001:0587, :01:001:0589, :01:001:0625. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ці ділянки були зареєстровані державними кадастровими реєстраторами у 2014 році. При цьому: реєстрації здійснювались у день подання заяв, без належної перевірки документів; відсутні проєкти землеустрою в офіційних архівах; відсутні рішення органу місцевого самоврядування про затвердження таких проектів; не враховано існування раніше оформленого права власності на землю за державним актом 2000 року. ОСОБА_1 вважає, що реєстрації цих ділянок відбулися з грубими порушеннями законодавства, зокрема: Закону України «Про державний земельний кадастр» (ст. 24, 25); Закону України «Про землеустрій»; Конституційних норм щодо права власності та обов`язковості виконання судових рішень; практики ЄСПЛ, яка вимагає реального виконання остаточних рішень судів. Позивач вважає, що реєстрація ділянок, які накладаються на належну йому землю, порушує його право власності та створює юридичну перешкоду у виконанні судового рішення. З огляду на це, позивач просить суд визнати протиправними дії державних кадастрових реєстраторів, скасувати записи про державну реєстрацію спірних земельних ділянок та поновити можливість реалізації його права власності на підставі судового рішення.

09.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який вона мотивує тим, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області заперечує проти позову, вважає такий необґрунтованим, обраний Позивачем спосіб захисту неналежним, а відтак, що у задоволенні позову слід відмовити. Вказує, що Державна реєстрація спірних земельних ділянок була здійснена у 2014 році відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення ДЗК, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 р. Всі земельні ділянки були зареєстровані на підставі проєктів землеустрою, розроблених ПП «Габр-Л», і на момент реєстрації були вільними від речових прав, що відповідає вимогам законодавства. Витяги з ДЗК були видані у встановленому порядку, кожній ділянці було присвоєно кадастровий номер, визначено площу, цільове призначення, власника та межі. Держгеокадастр вказує, що: кожна зі спірних земельних ділянок наразі перебуває у приватній власності фізичних осіб (Мельник, Миньо, Басович, Тищук, Горбатий, Лябига, Драбик), у яких зареєстровано речове право згідно з інформацією Державного реєстру речових прав. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр", скасування державної реєстрації земельної ділянки судом можливе виключно за умови одночасного припинення зареєстрованих речових прав (тобто прав приватної власності), що у цьому випадку не заявлено позивачем. Головне управління Держгеокадастру наполягає, що: позивач обрав неналежний спосіб захисту, який не забезпечує ефективного та повного поновлення прав, застосований спосіб не відповідає принципу процесуальної економії і не веде до остаточного вирішення спору, оскільки навіть у разі задоволення позову залишається відкритим питання щодо речових прав третіх осіб, які не були належним чином залучені до справи. Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у справах № 338/180/17, № 923/876/16, № 910/3009/18), неналежний спосіб захисту сам по собі є підставою для відмови в позові. На переконання відповідача: відсутні підстави для скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок; позивачем не доведено наявність незаконності реєстраційних дій; позов не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України щодо належного способу захисту цивільного права. Тому позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 23.05.2025 року, судом ухвалено, прийняти заяву позивача про усунення недоліків та вважати такі усунутими, завершити підготовчі дії та перейти до судового розгляду по суті, за наявності заяви позивача про розгляд справи у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, однак 22.05.2025 року через канцелярію суду зареєстрував заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Радченко М. І. у судовому засіданні щодо задоволення заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог заперечила, обґрунтувавши таку позицію тим, що державна реєстрація спірних земельних ділянок була здійснена державними кадастровими реєстраторами відповідно до чинного на момент вчинення дій законодавства. Спірні земельні ділянки на даний момент перебувають у приватній власності фізичних осіб. Таким чином, позивач фактично ставить питання про скасування державної реєстрації земель, що перебувають у приватній власності, без залучення цих осіб до участі у справі. Проте вказані особи власники спірних ділянок не є відповідачами у справі, не залучені як треті особи, не повідомлені належним чином про зміст позову і, відповідно, не можуть висловити своє ставлення до вимог, що безпосередньо стосуються їх прав. А також представник відповідача вважає, що обраний позивачем спосіб захисту скасування реєстраційних дій без заявлення вимог про припинення прав власності є неналежним, оскільки сам по собі не веде до поновлення права позивача, яке він вважає порушеним.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку:

відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.08.2021 року визнано за ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - право власності на земельну ділянку площею 0,3074 га, розташовану на території с.Пасіки-Зубрицька, Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 18127, виданого 21.03.2000 року Пасіки-Зубрицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11.04.2022 року постановлено апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 серпня 2021 року - без змін.

Судове рішення набрало законної сили 11.04.2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до заяви від 24.06.2022 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, із змісту якої вбачається, що останній відповідно до Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.08.2021 року, яке як попередньо було встановлено судом, залишено без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 11.04.2022 року, звертається із заявою про здійснення державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера та видачу йому Витягу із Державного земельного кадастру.

Однак, як вбачається із відповіді за підписом заступника голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Ярослава Штикера за вих. № Ж-810/1-0.211-117/6-24 від 26.01.2024 року «Про розгляд звернення», що у межах своєї компетенції розглянула звернення громадянина ОСОБА_1 щодо реєстрації земельної ділянки, право власності на яку встановлено судовим рішенням. У відповіді зазначено наступне: відповідно до ст. 12 та ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради мають виключне право розпоряджатися землями комунальної власності: надавати їх у власність або користування громадянам та юридичним особам. Органи виконавчої влади не мають права втручатися у діяльність органів місцевого самоврядування, за винятком випадків виконання делегованих повноважень (ст. 71 Закону «Про місцеве самоврядування»). Всі спори щодо володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, які перебувають у приватній або комунальній власності, вирішуються виключно судом (ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 5, 9, 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний кадастровий реєстратор: самостійно приймає рішення про внесення відомостей до кадастру; має повний доступ до всіх відомостей, необхідних для реєстраційних дій; не підпорядковується іншим органам чи посадовим особам щодо ухвалення цих рішень; несе дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність за порушення земельного законодавства. Згідно з Порядком ведення ДЗК (затвердженим постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012 року), оскарження можливе: до територіального органу Держгеокадастру; до центрального органу (Держгеокадастру України); до суду відповідно до Кодексу адміністративного судочинства. Встановлений строк для подання скарги 30 календарних днів з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права. Головне управління Держгеокадастру у Львівській області виконує функції з: ведення ДЗК; державної реєстрації земельних ділянок; взаємодії з іншими реєстрами; розгляду звернень громадян у межах наданих повноважень. Враховуючи викладене, центральний орган Держгеокадастру доручив Головному управлінню у Львівській області розібратися в ситуації, що склалася щодо неможливості державної реєстрації земельної ділянки, та надати заявнику відповідь по суті порушених питань у встановлений законом строк.

У той же час, на виконання доручення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за вих. № Ж-810/1-0.211-117/6-24 від 26.01.2024 року, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області за вих. № Ж-37/1-64/6-24 від 09.02.2024 року та за підписом заступника начальника начальника управління надання адміністративних послуг Володимира Голяка, розглянуло звернення ОСОБА_1 від 12.12.2023 року, передане Офісом Президента України, і повідомило, що станом на 24.01.2024 року заява від ОСОБА_1 на реєстрацію земельної ділянки площею 0,3074 га у с. Пасіки-Зубрицькі, на підставі технічної документації ПП «Укрземпроект», до Державного земельного кадастру не надходила. Тобто офіційна процедура реєстрації не була ініційована. Книги реєстрації державних актів на право власності на землю громадян по Пустомитівському району знищені внаслідок пожежі 30.07.2011 р. Другі примірники державних актів, які видавались Пасіки-Зубрицькою сільрадою до 2003 року, на зберігання не передавались. Технічна документація щодо Державного акта ЛВ №18127, виданого ОСОБА_2 , а також документація щодо встановлення (відновлення) меж відповідної земельної ділянки відсутня в місцевому фонді технічної документації. Під час аналізу наданої технічної документації ПП «Укрземпроект» встановлено, що межі ділянки, яку заявник вважає своєю, накладаються на ділянки з такими кадастровими номерами: :01:001:0601, :01:001:0600, :01:001:0605, :01:001:0585, :01:001:0589, :01:001:0586, :01:001:0587. Ці ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі державними кадастровими реєстраторами Галан М. Р. та ОСОБА_5 ще у 2014/2015 рр на підставі проєктів землеустрою, підготовлених ПП «ГАБР-Л». Всі вони мають цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, і перебувають у приватній власності фізичних осіб. При цьому, відповідно до матеріалів Проекту роздержавлення та приватизації земель ТОВ АПП «Львівське» на території Пасіки-Зубрицької сільської ради, затвердженого розпорядженням Пустомитівської РДА від 17.12.2004 № 692, земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами на час їх формування знаходились в межах с.Пасіки-Зубрицькі Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району, на даний час - Давидівської сільської ради Львівського району. Також вказано, що у Відділі відсутня інформація щодо прийняття Пасіки-Зубрицькою сільською радою рішень про затвердження проектів відведення зазначених земельних ділянок.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною першою статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Стаття 193 ЗК України визначає поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Таким Законом є Закон України «Про Державний земельний кадастр», який визначає правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За приписами ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції чинній станом на момент здійснення державної реєстрації спірних земельних ділянок) внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Ч. ч. 6, 7 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (частина сьома статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Згідно з частиною першою статті 11 цього Закону, відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів.

Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим (частина друга статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до положень статей 181 та 182 Цивільного кодексу України, ст. 5 Закону № 1952 земельні ділянки, житлові будинки, будівлі, споруди є нерухомим майном, щодо яких проводиться державна реєстрація прав. При цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 частини першої ст. 2 Закону № 1952).

Встановлено, що відповідно до матеріалів Проекту роздержавлення та приватизації земель ТОВ АПП «Львівське» на території Пасіки -Зубрицької сільської ради, затвердженого розпорядженням Пустомитівської РДА від 17.12.2004 №692, земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0601, :01:001:0600, :01:001:0625, :01:001:0585, :01:001:0586, :01:001:0587, :01:001:0589 на час їх формування знаходились в межах с.Пасіки-Зубрицькі Пасіки - Зубрицької сільської ради Пустомитівського району, на даний час - Давидівської сільської ради Львівського району.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Судом встановлено, що згідно інформації Відділу № 1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0601 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 27.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0. 2200 га, перебуває у власності ОСОБА_6 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 07.11.2014, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0600 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 27.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0.1200 га, перебуває у власності ОСОБА_7 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 14.11.2014, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0625 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 07.11.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0.1200 га, перебуває у власності ОСОБА_8 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 08.12.2015, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0589 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 19.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0.1200 га, перебуває у власності ОСОБА_9 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 03.11.2014, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0586 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 17.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0.1100 га, перебуває у власності ОСОБА_10 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 21.04.2018, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0585 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 18.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0. 0700 га, перебуває у власності ОСОБА_11 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 21.04.2018, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі;

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0587 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 19.09.2014 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП «ГАБР-Л» площею 0. 0750 га, перебуває у власності ОСОБА_12 , згідно інформаційних повідомлень про зареєстровані речові права, які надійшли від органу державної реєстрації прав та відповідно ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр», 30.10.2014, цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: Львівська область, Пустомитівський район, село Пасіки-Зубрицькі.

Відповідно до п. 107 постанови КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Судом встановлено, що позивач звернувся до «ПП УКРЗЕМПРОЕКТ» для розробки Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Було встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,3074 га накладається на інші земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:001:0601, :01:001:0600, :01:001:0605, :01:001:0585, :01:001:0586, :01:001:0589, що підтверджується копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: с. Пасіки-Зубрицькі, на території Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області на замовлення: гр. ОСОБА_1 за підписом директора ОСОБА_13 , зокрема пояснювальною запискою, складеною ОСОБА_14 та планом території (площею 0,3074 га), відповідно до примітки такого вказано: «Згідно проведених польових геодезичних вишукувань, спільно із замовником технічної документації ОСОБА_1 , було встановлено, що дана земельна ділянка накладається на інші земельні ділянки з кадастровиими номерами: :01:001:0601, :01:001:0600, :01:001:0605, :01:001:0585, :01:001:0589, :01:001:0586, :01:001:0587.»

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»)

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

Як передбачено ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: - поділу чи об`єднання земельних ділянок; - якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; - ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Крім того, за змістом частини тринадцятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується, в т.ч. у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Виходячи з позовних вимог, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності на окремі земельні ділянки, які на момент подання позову, як попередньо встановлено судом, вже перебувають у приватній власності вищевказаних фізичних осіб.

В силу вимог вже неодноразово згаданої ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» суд може прийняти рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки лише одночасно із припиненням таким рішенням права приватної власності фізичних осіб на спірні земельні ділянки.

Однак при цьому позивач не залучив відповідних власників земельних ділянок до участі у справі, ні як співвідповідачів, ні як третіх осіб. Такий процесуальний підхід є неприпустимим, адже особи, права та обов`язки яких можуть бути порушені чи змінені внаслідок ухвалення судового рішення, мають бути залучені до участі у справі. Судове рішення щодо скасування державної реєстрації речового права фактично призведе до втрати або обмеження вже набутого права власності особами, яких позивач не залучив до справи. У зв`язку з цим суд не має права ухвалювати рішення про скасування права власності за відсутності належних суб`єктів правовідносин, оскільки це прямо порушує принципи змагальності, справедливості, рівності сторін і права на захист, закріплені як у Конституції України, так і в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Така ж норма закріплена у ст. 321 ЦК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтями 140, 143 Земельного кодексу України наведено вичерпний перелік позбавлення права власності на земельну ділянку, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. Л.5-рп/2005 держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельний кодекс України є одним із таких законів, норми якого встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати надане їм права користування земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 1 Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Для того, щоб відповідати Конвенції, позбавлення повинно бути законним і спрямованим на спрямованим справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника( справа «Стреч проти Сполученого Королівства», справа «Рисовський проти України»), де Європейський Суд зазначає, що стаття 1 Протоколу 1 Конвенції, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (справа «Броньовський проти Польщі»).

У зв`язку із вищенаведеним, без участі відповідних власників земельних ділянок, суд позбавлений можливості дати повну й об`єктивну оцінку обставинам набуття права власності, зокрема перевірити дотримання вимог чинного законодавства. Така ситуація унеможливлює повне, всебічне та об`єктивне з`ясування всіх фактичних обставин справи, що є основною вимогою ст. 12 ЦПК України.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України внормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 року в справі № 361/2965/15-а, від 09.11.2021 року у справі № 542/1403/17).

Однак щодо вищенаведеного суд вважає за необхідне зазначити, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). У такому випадку, належним способом захисту прав позивача може бути звернення до суду з вимогами про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, у разі, якщо буде доведено, що позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Суд вважає принциповим акцентувати увагу на тому, що, що у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 ЦК України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. При цьому в тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (див. зокрема пункти 85, 114, 115 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадженням № 14-208цс18).

Натомість задоволення позовних вимог про скасування запису в поземельній книзі та про визнання незаконними та протиправними дій Держгеокадастру не може привести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності) (аналогічний за змістом висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.04.2023 у справі №727/2415/22).

Оскільки обрання неефективного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові, суд не вважає за необхідне давати відповідь на кожен аргумент касаційної скарги з огляду на висновки ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" "Руїз Торіха проти Іспанії" (хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент).

Також, відповідно до частин першої, другої та десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру (№ 1051).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч.2 та ч. 4 ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до п. 60 Порядку № 1051 (в ред. від 09.12.2017) запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Положеннями п.61 цього Порядку № 1051 передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Згідно пункту 62 Порядку № 1051 Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Так, згідно частини четвертої статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Отже, після ухвалення рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача, Поземельна книга закриється відповідно до Закону, що виключає необхідність внесення до неї змін.

Тому, така вимога є передчасною, також не забезпечить ефективного поновлення прав позивача, а відтак в її задоволенні належить відмовити.

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, який не забезпечує ефективного, повного й остаточного вирішення спору, суперечить положенням Цивільного кодексу України, а також не відповідає принципу процесуальної економії. Заявлені вимоги щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок без одночасного припинення речових прав третіх осіб власників цих ділянок, не можуть бути реалізовані в рамках даної цивільної справи, оскільки ці особи не були належним чином залучені до участі у справі, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 4, 10, 13, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 273, 351-355 ЦПК України, ст. ст. 15, 21, 181-182, 321, 387-388 ЦК України, ст. ст. 79-1, 152, 193, 140-143, 202 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою КМУ від 17 жовтня 2012 р. № 1051, «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправною та скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування записів у Поземельній книзі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук