Справа № 466/3209/23 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 22-ц/811/4004/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Репецького Віталія Васильовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Міністерства юстиції України Маковецького Зоряна Вікторовича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2024 року приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович звернувся до суду з поданням, в якому просив оголосити в розшук боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні в приватного виконавця перебуває виконавче провадження №73158211 з примусового виконання виконавчого листа №466/3209/23, виданого 26.09.2023 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 заборгованості за договором позики у формі власноручно написаної відповідачем боргової розписки від 26.12.2017 в розмірі 6 000,00 доларів США та штрафних санкцій за прострочення повернення боргу, що утворився в розмірі 6 000,00 доларів США.

26.10.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанову про відкриття виконавчого провадження скеровано боржнику, рекомендованою кореспонденцією, з повідомленням про вручення, на адресу згідно даних виконавчого документа, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується списком поштових відправлень № 506 від 26.10.2023.

26.10.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт, відповідні записи внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і Державного реєстру речових прав та постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення, яку скеровано для виконання банкам-учасникам електронного обміну за допомогою кваліфікованого електронного підпису та на адреси банків, які не є учасниками електронного обміну.

Згідно відомостей банків у боржника відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк» та АБ «Південний», про те кошти на відкритих рахунках відсутні. Згідно відповіді ДПС України боржник не є працевлаштованим та не отримує доходу. Згідно відповіді МВС України за боржником відсутнє зареєстроване рухоме майно. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником відсутнє зареєстроване на праві власності нерухоме майно.

05.12.2023 боржнику скеровано виклик приватного виконавця із зобов`язанням з`явитися в офіс приватного виконавця 13.12.2023.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 20 від 06.12.2023, боржник отримав виклик приватного виконавця про те в офіс не з`явився, жодної інформації про виконання рішення суду не надав.

21.12.2023 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника згідно даних виконавчого документа АДРЕСА_1 , за вказаною адресою боржник відсутній, зі слів сусідів за даною адресою ОСОБА_2 не проживає, фактичне місце його проживання встановити не вдалося, про що складено акт приватного виконавця.

14.06.2024 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем реєстрації боржника АДРЕСА_1 , за вказаною адресою боржник відсутній, фактичне місце його проживання встановити не вдалося, про що складено акт приватного виконавця.

Таким чином, станом на 17.06.2024 відсутня інформація про фактичне місце проживання боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Оскільки приватним виконавцем здійснено всі можливі заходи щодо встановлення місця проживання боржника, звернувся до суду із поданням про оголошення розшуку боржника.

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2024 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Міністерства юстиції України Маковецького Зоряна Вікторовича про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 задоволено.

Оголошено в розшук боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 адвокат Репецький Віталій Васильович, подавши апеляційну скаргу.

Апелянт не погоджується із постановленою ухвалою з підстав порушення судом І інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року № 916/1605/15-та від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц.

Підставою для розшуку боржника державним виконавцем зазначено відсутність відомостей про точне місце проживання боржника, а також відсутність відомостей про його рухоме та нерухоме майно. Приватний виконавець вказує, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання рішення суду, на виклики державного виконавця не з`являється, за адресою, зазначеною у виконавчому документі не проживає.

Звернення приватного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Апелянт вважає заявлене подання передчасним, оскільки, останнє не містить жодних доказів отримання боржником постанови державного виконавця про відкриття вказаного виконавчого провадження, а також виклику боржника до приватного виконавця, як на підтвердження обізнаності про наявність виконавчого провадження та злісного ухилення боржника від зобов`язань за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом м.Львова., оскільки надані постанови про відкриття виконавчого провадження не є належним та допустимим доказом у справі.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні подання відмовити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 , які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення стягувача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Взявши до уваги те, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від сплати заборгованості, а його місце перебування (проживання) не відоме, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подання підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що на виконанні в приватного виконавця перебуває виконавче провадження №73158211 з примусового виконання виконавчого листа №466/3209/23, виданого 26.09.2023 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 заборгованості за договором позики у формі власноручно написаної відповідачем боргової розписки від 26.12.2017 в розмірі 6 000,00 доларів США та штрафних санкцій за прострочення повернення боргу, що утворився в розмірі 6 000,00 доларів США.

26.10.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанову про відкриття виконавчого провадження скеровано боржнику, рекомендованою кореспонденцією, з повідомленням про вручення, на адресу згідно даних виконавчого документа, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується списком поштових відправлень № 506 від 26.10.2023.

26.10.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт, відповідні записи внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і Державного реєстру речових прав та постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення, яку скеровано для виконання банкам-учасникам електронного обміну за допомогою кваліфікованого електронного підпису та на адреси банків, які не є учасниками електронного обміну.

Згідно відомостей банків у боржника відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк» та АБ «Південний», про те кошти на відкритих рахунках відсутні. Згідно відповіді ДПС України боржник не є працевлаштованим та не отримує доходу. Згідно відповіді МВС України за боржником відсутнє зареєстроване рухоме майно. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником відсутнє зареєстроване на праві власності нерухоме майно.

05.12.2023 боржнику скеровано виклик приватного виконавця із зобов`язанням з`явитися в офіс приватного виконавця 13.12.2023.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 20 від 06.12.2023, боржник отримав виклик приватного виконавця про те в офіс не з`явився, жодної інформації про виконання рішення суду не надав.

21.12.2023 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації боржника згідно даних виконавчого документа АДРЕСА_1 , за вказаною адресою боржник відсутній, зі слів сусідів за даною адресою ОСОБА_2 не проживає, фактичне місце його проживання встановити не вдалося, про що складено акт приватного виконавця.

14.06.2024 приватним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем реєстрації боржника АДРЕСА_1 , за вказаною адресою боржник відсутній, фактичне місце його проживання встановити не вдалося, про що складено акт приватного виконавця.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника (ч. 1 ст. 36 Закону).

Відповідно до ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або за місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За правилами п. 4 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі неможливості з`ясування місцезнаходження боржника, державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук боржника.

Отже, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи, який здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з`ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 не перебував за місцем своєї реєстрації, що підтверджено також в апеляційній скарзі, не повідомив державного виконавця про своє теперішнє місце проживання.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Докази такого направлення приватний виконавець надав. Отже, доданими до матеріалів справи доказами обгрунтовано підтверджується, що боржник належним чином повідомлявся про відкриття виконавчого провадження, викликався до виконавця та в судові засідання.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Войтенко проти України» (п.39) наголошено про те, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (див. «Іммобільяре Саффі проти Італії», заява N 22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V) В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року ЄСПЛ вказав, що: «право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43)».

У справі Півень проти України Європейський суд з прав людини констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Репецького Віталія Васильовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 травня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.