Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/346/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Кащак А.Я.,

за участю секретаря судового засідання Куш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доманівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є їх спільною з відповідачем дитиною. З моменту припинення спільного проживання з відповідачем, їх син ОСОБА_3 залишився проживати з позивачкою, відповідач до його повноліття сплачував аліменти на утримання сина.

Окрім цього, вказує, що їхній з відповідачем син ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, з періодом навчання до 2027 року включно. Відповідач працює на посаді начальника управління ГУ Держпродспоживслужби в Миколаївській області, отримує дохід та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_3 . Окрім того, в 2024 році відповідачем було придбано квартиру, а тому його матеріальний стан дозволяє утримувати сина на період його навчання.

Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, на період до 30.06.2027 року.

Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому він частково визнає позов та просить стягувати з відповідача на користь сина аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання, в розмірі 6000,00 грн., щомісячно, до завершення навчання.

Відзив мотивує тим, що твердження позивачки є надуманими та такими, які розповсюджуються з метою його дискредитації, не ґрунтується на об`єктивних доказах і не відповідає дійсності. Зазначив, що після повноліття сина, він систематично продовжує допомагати йому матеріально коштами, окрім того оплачує йому проживання в гуртожитку. Вважає, що оскільки обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей не є безумовним, а обов`язок щодо утримання власних повнолітніх дітей на період навчання законодавством покладено на обох батьків, то вважає, що обов`язок надання коштів на утримання на період навчання покладається у рівному обсязі на матір і батька. Тому, виходячи з його середньомісячного доходу, частка яку просить стягнути позивачка в грошовому вираженні становитиме орієнтовно 12000 грн., то виходячи з принципу рівності обох батьків, вважає доцільним та справедливим стягнення аліментів в користь сина в твердій грошовій сумі у розмірі половини гарантованої законом частки, а саме в розмірі 6000 грн.

Процесуальні дії у справі.

19.03.2025р. справа надійшла до Доманівського районного суду Миколаївської області та у відповідності до ст. 14 ЦПК України передана в провадження судді Кащака А.Я.

Ухвалою судді від 02.04.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Також залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 . Розгляд справи призначено з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов просив задоволити частково та ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина що продовжує навчання, в розмірі 6000,00 грн., щомісячно, до завершення навчання. Пояснив, що його син навчається за рахунок бюджетного фінансування, а також отримує стипендію, однак він як батько періодично допомагає сину коштами, а також оплачує його навчання, на підтвердження чого надав суду частину відповідних квитанцій про перерахування коштів. Зауважив, що квартира, яка була придбана ним у серпні 2024 року за кошти його сім`ї, її вартість відповідає рівню його доходів та не може слугувати підставою надмірного стягнення з нього аліментів на утримання сина.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки № 3468 від 17.01.2025 року ОСОБА_3 , є студентом 2-го курсу денної форми навчання регіонального замовлення, підготовки СВО «Бакалаврат» факультету агротехнологій Миколаївського національного аграрного університету, закінчує навчання у червні 2027 року.

З позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що сторони проживають окремо, позивачка в селищі Доманівка, Вознесенського району Миколаївської області, а відповідач в м.Миколаєві. Дитина ОСОБА_3 зареєстрована разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №855 від 05.06.2020р. та витягом з Реєстру територіальної громади №2024/008196420 від 10.07.2024 року.

Відповідно до поданих відповідачем платіжних інструкцій від 26.09.2024р., 23.09.2024р., 09.07.2024р., 31.01.2024р., 30.08.2023р. на переказ коштів, відповідач ОСОБА_2 періодично здійснював оплату за проживання в гуртожитку за ОСОБА_3 . Окрім того, відповідач перераховував кошти в сумі 700 грн., 1000 грн., 7000 грн., 5000 грн., 1000 грн. протягом 2023-2024 років на банківський рахунок АТ КБ «Приватбанк» сина ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними платіжними інструкціями за даний період.

Факт оплати відповідачем за навчання ОСОБА_3 не заперечується й стороною позивача.

Згідно довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №14.6.2-2-09/3727-25 від 09.05.2025року, ОСОБА_2 працює на посаді начальника управління фіто санітарної служби, а його заробітна плата за період з 01.01.2024р. по 31.12.2024 року становить 572645,25 грн.

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей не є безумовним, визначальним є саме матеріальна можливість батьків утримувати свою повнолітню дитину, що продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд виходить з того, що спільний син сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, ураховує обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дитині на час її навчання.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відтак, саме на позивача в даному випадку покладається обов`язок доведення того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

У відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в даній справі суд виходить з того, що позивачем доведено досягнення сином віку, який перевищує 18 і є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, а також можливість відповідачем надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 є здоровою, працездатною людиною, має можливість працювати, зобов`язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період його навчання.

Спосіб стягнення аліментів на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором стягувача (одержувача) аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Водночас, той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, що гарантується ч.5 ст.183 СК України.

Позивачем не доведено, що дитина ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її повному утримані. Проте, відповідачем доведено факт проживання сина в гуртожитку в період навчання, який він частково оплачує, що позивачем не заперечується. При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 навчається за регіональним замовленням та отримує дохід у виді стипендії.

Разом з тим, суд враховує обов`язок рівної участі в утриманні повнолітньої дитини обома батьками. Проте, позивачем не надано суду доказів понесених нею витрат на сина ОСОБА_3 в період його навчання.

Разом з тим, враховуючи надані сторонами доказами, зважаючи на те, що відповідач визнав необхідність утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання, частково в частині розміру аліментів, а також на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання наявний в обох батьків, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Визначаючи саме такий розмір аліментів та беручи до уваги обов`язок обидвох батьків надавати їх спільному сину матеріальну допомогу, та виходив з того, що стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї четвертої частки доходів гарантований ст.183 СК України покладається в рівних частинах на обидвох батьків, що відповідно становить 1/8 частки доходів кожного з них.

При цьому, покликання позивача на лише сам факт придбання відповідачем у 2024 році нерухомого майна (квартири), не доводить, що витрати платника аліментів на придбання нерухомого майна, перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, та щодо джерела походження даних коштів платником аліментів надано пояснення в судовому засіданні.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з даним позовом, 19.03.2025 року, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до завершення сином навчання або до досягнення ним 23-річного віку.

Також, суд не бере до уваги покликання сторони позивача на закінчення терміну стягнення аліментів - 30.06.2027 року, оскільки ч.1, 2 ст.199 СК України передбачено два випадки закінчення стягнення аліментів - досягнення повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання двадцяти трьох років або припинення такою дитиною навчання.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з підстав та мотивів, викладених вище.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 гривень, пропорційно до задоволених вимог (у розмірі 50% судового збору, який справляється при поданні до суду відповідної позовної заяви).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 19 березня 2025 року та до закінчення навчання або досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позовоних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , місце факичного проживання: АДРЕСА_4 ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 26.05.2025р.

Головуючий суддя А.Я. КАЩАК