441/474/25 2/441/493/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

/заочне/

13.05.2025 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Малець А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

представник Романенко М.Е. в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», 13.03.2025 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 9 480 грн. 00 коп. боргу за кредитним договором № 3302239 від 31.05.2021. Позов обґрунтовує тим, що 31.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено кредитний договір № 3302239, згідно умов якого Товариство, строком до 15.06.2021, надало відповідачу 2 000 грн. 00 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на його картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість, яка станом на 13.09.2021 склала 9 480 грн. 00 коп., з яких 2 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 900 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 580 грн. заборгованість за комісійними винагородами, що 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір №07Т відступлення прав вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3302239 від 31.05.2021 перейшло до позивача, сума заборгованості на 12.03.2025 становить 9 480 грн. 00 коп. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 09.04.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 21).

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. у заяві від 14.04.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с. 24).

ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 14.04.2025 представник позивача (а.с. 25).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобв`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Із змісту позову від 13.03.2025, із доданих до нього копій документів, зокрема копії кредитного договору № 3302239 від 31.05.2021, анкети-заяви на кредит, паспорта споживчого кредиту, довідки про переказ коштів, інших матеріалів справи убачається, що 31.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3302239, за умовами якого Товариство надало відповідачу 2 000 грн. 00 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на його картковий рахунок, строком до 15.06.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

13.09.2021, між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір відступлення прав вимоги № 07Т, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до витягу з додатку до договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 9 480 грн. 00 коп., з яких 2 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 900 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками та 580 грн. заборгованість за комісійними винагородами.

Як убачається із розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором № 3302239 від 31.05.2021 на 12.03.2025 не погашена, залишок заборгованості складає 9 480 грн. 00 коп.

Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З огляду на наведене, а також ураховуючи те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 31.05.2021 кредитного договору допустив заборгованість перед Товариством, що позивач набув право вимоги до відповідача за означеним кредитним договором на законних підставах, суд стягує з відповідача на користь позивача 9 480 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 3302239 та з огляду на положення ст. 141 ЦПК України 2 422 грн. 40 коп. судового збору, а всього 11 902 грн. 40 коп.

Окрім цього, представник ОСОБА_2 у заяві від 13.03.2025 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України убачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд враховує при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги № 01/11 від 12.02.2025 та додаткової угоди № 3302239 до нього від 19.02.2025, адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

За положеннями пункту 3.1 Договору, клієнт зобов?язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень адвоката та оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Згідно детального опису та акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 19.02.2025, сума заявлена представником позивача до стягнення у розмірі 4 000 грн., складається з:

- правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІІНАНС», вартістю 1 500 грн.;

- складання позовної заяви та підготовки додатків до позовної заяви, вартістю 2 000 грн.;

- формування додатків до позовної заяви (письмові докази), вартістю 500 грн.

За наведеного, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності і неминучості понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності і обгрунтованості їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи і зокрема ціни позову, предмету спору, який не є складним, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною, що обсяг наданих адвокатських послуг та складність складених процесуальних документів не вимагали у адвоката значної юридичної та технічної роботи, а також значення справи для сторін та інших обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивача сума (4 000 грн.) витрат на професійну правничу допомогу є завищеною щодо іншої сторони спору та неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат.

Таким чином, ураховуючи положення ст. 137 ЦПК України, а також оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на професійну правничу допомогу до 2 000 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 512, 514, 526, 527, 530, 610, 625, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746, місцезнаходж. 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором № 3302239 від 31.05.2021 у розмірі 9 480 грн. 00 коп., 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 13 902 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М. Малахова Онуфер