Номер провадження 22-ц/812/823/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах

адвокатом Кірюшиним Артемом Андрійовичем

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року, ухваленого під головуванням судді - Ротар М.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі - ТОВ «Діджи Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 812533 від 01 лютого 2022року у розмірі 50 132,75 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №812533, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 25 000 грн з терміном користування 1 096 днів, з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2025 року, розмір відсоткової ставки за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9 125 % річних, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних.

03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №812533 від 01 лютого 2022 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань станом на 01 лютого 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 50 132,75 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованості за тілом кредиту, 30 132, 75 грн - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану вище заборгованість, а також 2 422,40 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

10 січня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А. надав письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів отримання відповідачкою грошових коштів, а також відсутність обов`язку повернути достроково кредит, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №812533 від 01 лютого 2022 року в розмірі 50 132, 75 грн, в тому числі, заборгованість за кредитом у розмірі 20 000 грн, заборгованість за відсотками - 30 132,75 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 2 422,40 грн судового збору та 3 000 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Кірюшин А.А. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставин справи, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно встановив наявність правовідносин, факт укладання кредитного договору, надання коштів у кредит та наявність заборгованості внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 01 лютого 2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №812533, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 25 000 грн на строк 1 096 днів, з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2025 року розмір відсоткової ставки за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9 125 % річних, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20 000 грн на користь Споживача за реквізитами НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: « НОМЕР_2 , кредитний договір №812533 від 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 ) або за реквізитами поточного рахунку споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких (го, ої) споживач надав Товариству в будь-який спосіб, у розмірі 5 000 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до до п.3.5. Договору.

Згідно платіжного доручення №15617 від 01 лютого 2022 року ТОВ «Слон Кредит» перерахувало на р/р НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк» 20 000 грн згідно кредитного договору №812533 від 01 лютого 2022 року.

За розрахунком заборгованості станом на 03 серпня 2023 року за договором №812533, укладеним ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань щодо оплати коштів, утворилась заборгованість у розмірі 50 132,75 грн, з яких: 25 000 грн - заборгованість за кредитом, 25 132,75 грн - заборгованість по відсотках.

03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23 за умовами якого право вимоги, в тому числі, за кредитним договором №812533 від 01 лютого 2022 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 0308-23 від 03 серпня 2023 року розмір заборгованості за кредитним договором №812533 від 01 лютого 2022 року становить 50 132,75 грн, з яких: 20 000 грн - сума заборгованості за тілом, 30 132, 75 грн - заборгованість за відсотками.

Положеннями статті 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, за положеннями статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно умов вищевказаного договору факторингу у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань ТОВ «Діджи Фінанс» 15 листопада 2023 року на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в договорі про надання споживчого кредиту №812533 від 01 лютого 2022 року, Заяві-Анкеті, а також у Додатку №1 до договору було направлено, досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості.

На теперішній час зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 залишаються не виконаними.

За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання 01 лютого 2022 року ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №812533 та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором.

До того ж, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачкою не визнавався недійсним.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17).

Крім того, позивачем підтверджено перерахування кредитних коштів на рахунок, який зазначено в договорі.

Натомість відповідачкою жодним чином не спростовано отримання вказаних коштів за договором № №812533 як і не надано доказів про повернення отриманих у кредит коштів, що є її процесуальним обов`язком.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Таскомбанк» не належить ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки саме цей рахунок зазначено у договорі про надання споживчого кредиту та на який було перераховано кредитні кошти у зв`язку з чим і не підлягає задоволенню клопотання про витребування інформації у АТ «Таскомбанк» чи належить вказаний вище рахунок відповідачці.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив факт не виконання відповідачкою умов вищевказаного договору, у зв`язку із чим і виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитом, а також нарахованими та не сплаченими процентами за договором про надання споживчого кредиту №812533 від 01 лютого 2022 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права вимоги на дострокове повернення кредитних коштів є безпідставними з огляду на те, що на момент ухвалення судом першої інстанції рішення - 04 квітня 2025 року, кінцевий термін повернення - 01 лютого 2025 року вже настав.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Крім того, Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, додаткову угоду №47 до Договору від 27 червня 2024 року, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості були надані правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості, а саме: Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» 2 250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи - 3 000 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750 грн, загальна сума 6 000 грн.

Суд першої інстанції, враховуючи малозначність та типовість справи, обсяг та характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, вірно вважав, що понесені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами, а зводяться до заперечень на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Отже, задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Крім того, ТОВ «Діджи Фінанс» у своєму відзиві на апеляційну скаргу просило стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду у розмірі 6 000 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, додаткову угоду №47 до Договору від 27 червня 2024 року, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, Акт виконаних робіт від 18 квітня 2025 року.

Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості та Акту виконаних робіт від 18 квітня 2025 року, адвокатським об`єднанням у зв`язку з апеляційним провадженням було надано послуги, які складаються з аналізу чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 1 год, вартістю 750 грн, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» -1,5 год вартістю 1 500 грн, а всього 2 250 грн, складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 год вартістю 1000 грн - 3000 грн, а всього загалом 6000 грн.

Отже, враховуючи складність справи, суму заборгованості відповідачки, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, обставин даної справи, колегія вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи в суді апеляційній інстанції , підлягають стягненню у розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кірюшиним Артемом Андрійовичем - залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційній інстанції у розмірі 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 15 травня 2025 року.