Провадження № 2/554/729/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

22 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ», третя особа - Департамент з питань реєстрації, про припинення трудових відносин, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ», визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент з питань реєстрації, в якому просить визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ відповідно до ст.38 КЗпП з 28 грудня 2024 року; виключити інформацію про ОСОБА_1 , як керівника (директора) Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В обґрунтування позову вказав, що 16.12.2016 року , відповідно до Протоколу №1 установчих зборів засновників ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ він був обраний директором даного підприємства. ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ засноване та зареєстроване 16 грудня 2016 року, , місцезнаходження юридичної особи вул.Пилипа Орлика, буд 30А, м.Полтава, 36020. Єдиним учасником даного Товариства є громадянин Тунісу ХНІЯ ХЕДІ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що в період з 16.12.2016 року по 14.11.2024 року належним чином виконував свої обов`язки директора, що передбачені Кодексом законів про працю України

У зв`язку із зміною життєвих обставин, 14.12.2024 року, відповідно до ст.37 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю, пп.4.3, 5.4, 5.5, Статуту ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ- Лебеденко В. В. направив засобами поштового зв`язку до учасника ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ громадянину Тунісу ХНІЯ ХЕДІ- заяву в порядку ст.38 КЗпП про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк від 14.11.2024 року, та заяву про скликання загальних зборів від 14.11.2024 року з проханням вирішити питання про його звільнення.Однак заяви повернуті відправнику 04.12.2024 року, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Позивач вказує, що загальні збори ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ не відбулись, питання про звільнення директора не вирішилось, відповідно були порушені його трудові права, зокрема, право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням та право на вільне обрання місця роботи, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань продовжують міститись відомості про те, що він є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

15 січня 2025 року від представника третьої особи Департаменту з питань реєстрації Царенко Л.М. до суду надійшли пояснення щодо позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.38)

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав (а.с.78).

Відповідач ТОВ «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ» належним чином повідомлявся про дату місце та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувани, однак судові повістки повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою»(а.с.63-64, 74-75).

Представник третьої особи Департаменту з питань реєстрації Л.Царенко надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту, зазначила, що рішення в частині віднесення до компетенції державного реєстраторп буде виконане в порядку передбаченому чинним законодавством (а.с.71)

Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Суд враховує позицію Верховного Суду у справі №911/3142/12від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 №755/17944/18(61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному поряку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За приписами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що Протоколом № 1 установчих зборів засновиків ТОВ «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ» від 16.12.2016 р. вирішено створити підприємство з організаційно правовою формою товариство з обмеженою відповідальністю з назвою Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ, орати директором Лебеденка Віталія Володимировича, затвердити статут підприємства (а.с.7).

З копії Статуту ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ вбачається, що згідно п. 41.1 учасником Товариства є громадянин Тунісу Хнія Хеді, п.5.1 вищим органом товариства з загальні збори Учасників. Збори складаються з одного учасника або призначених ним представників., п. 5.6 у Товаристві виконавчим органом є директор, який призначається загальними зборами Учасників (а.с.8-22).

Із відповіді № 1139669 від 24.02.2025 Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ, ідентифікаційний код юридичної особи №41033032, зареєстровано 16.12.2016. засновником (учасником) юридичної особи є ХНІЯ ХЕДІ, за адресою: АДРЕСА_2 , керівником є ОСОБА_1 (а.с.53-54).

14 листопада 2024 року ОСОБА_1 на адресу учасника ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ Хнія Хеді направлено заяви з вимогою про скликання загальних зборів товариства, на вирішення яких поставити питання про звільнення його з посади директора ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ відповідно до поданої заяви про звільнення від 14.11.2024 р., та заяву про звільнення із займаної посади директора ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ з 28.11.2024 р. відповідно до ст. 38 КЗпП (а.с.27,30). Однак останні вказані заяви повернулись відправнику з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується Трекінгами з «Укрпошти»(а.с.29,32).

Загальні позачергові збори учасників ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ (Код ЄДОПОУ 41033032) не були скликані та не відбулись.

Рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ прийнято не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» рішення загальних зборів учасників приймаються відкритим голосуванням, якщо інше не передбачено статутом товариства. Рішення загальних зборів учасників з питань звільнення директора, як одноосібного виконавчого органу органу приймаються більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань.

Статутом товариства може встановлюватися інша кількість голосів учасників товариства (але не менше, ніж більшість голосів), необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного загальних зборів учасників, крім рішень, які відповідно до цього Закону приймаються одностайно. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим.

З аналізу зазначених вище норм Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» випливає, що питання призначення або припинення повноважень директора, як виконавчого органу товариства належить, виключно до компетенції загальних зборів.

Відповідно до п. 5.1, 5.3 Статуту ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ вищим органом Товариства є Загальні збори Учасників. Збори Учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники, які володіють у сукупності більш як 50% голосів.

Відповідно до п.п. «в», п. 5.4 Статуту ТОВ «ТОВ КОМПАНІЯ САНАБЕЛ » прийняття рішення про виключення чи вихід учасників Товариства є виключною компетенцією Загальних зборів.

У Товаристві виконавчим органом є директор, який призначається загальними зборами Учасників (п.п. 5.6 Статуту).

Таким чином, питання припинення повноважень (звільненняз посадидиректора ТОВ «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ»), може бути вирішено лише загальними зборами Учасників Товариства.

Водночас слід враховувати, що директор є найманим працівником, на якого поширюються норми КЗпП.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення.

Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП директор, як і інші наймані працівники, має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, за два тижні письмово попередивши про це власника або уповноважений ним орган.

Крім того, ч. 3 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про працю, умови колективного чи трудового договору.

За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. 30, 34, 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення.

Проте, як вже зазначалось раніше, учасники ТОВ «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ» не провели загальних зборів Товариства та заяву Позивача про звільнення з посади директора не вирішили, тоді як Позивач виконав вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням.

Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.

Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17.02.2021 у справі №390/1449/19.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно до ч. 2 ст.8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 51 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності.

Згідно із статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, та набрала чинності 11 вересня 1997 року, нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2- рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Враховуючи викладене, вважаю що Відповідачем порушене право Позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці.

В даному випадку наявні всі факти з якими закон пов`язує припинення трудових відносин, зокрема це - заява працівника про розірвання трудового договору за власним бажанням, подальша робота працівника у роботодавця протягом двох тижнів з дня подачі заяви про звільнення за власним бажанням та фактичне припинення трудових відносин з Відповідачем.

Оскільки ОСОБА_1 не може продовжувати працювати за трудовим договором, не має можливості розірвати договір з незалежних від нього підстав, в порядку передбаченим зазначеними вище законодавчими актами, суд вважає заявлені вимоги щодо припинення трудових відносин обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до п. 1 ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередньо мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Судові рішення згідно ст. 129-1 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі, підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

У ч. 1 ст. 25 цього Закону визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. В зазначеній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що у разі визнання трудових відносин припиненими внаслідок розірвання трудового договору на підставі рішення суду, повноваження директора припиняються, підприємство зобов`язується провести державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру.

Факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

З огляду на те, що в силу вимог Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Позивач не є особою уповноваженою ініціювати внесення реєстраційних змін юридичної особи, оскільки його повноваження як директора припинені.

Таким чином, рішення суду у цьому спорі є обов`язковою підставою внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 як директора ТОВ «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ» .

Факт невнесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань , оскільки він позбавлений можливості вільно обирати працю, як це передбачено ст. 43 Конституції України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є правильним та ефективним, тому позов є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265, 280, 282ЦПК України, ст.ст. 5, 22, 38, 39, 232, 233, 235 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ САНАБЕЛ», третя особа - Департамент з питань реєстрації, про припинення трудових відносин - задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ , з 28 грудня 2024 року на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з розділу: «Відомості про органи управління юридичної особи», відомості про ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 як керівника (директора) Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПАНІЯ САНАБЕЛ місце знаходження : м. Полтава, вул.Пилипа Орлика, буд 30А, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради, місце знаходження: м.Полтава, вул.Соборності 36, .

Суддя Л.І. Савченко