Справа № 296/1289/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: судді Шкирі В.М., розглянувши в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Пилипчук Аліни Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Пилипчук Аліни Сергіївни до ОСОБА_1 , згідно якої представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 15.04.2024-100002965 від 16.045.2024 в розмірі 14475,00 грн. з тих підстав, що відповідач порушив свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) № 15.04.2024-100002965.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 16.04.2024, строком на 62 дні.

Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит в розмірі 5000 грн. строком на 62 дні, зі сплатою процентів у розмірі: 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка за кожний день користування кредитом - 2.25%.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 16.06.2024, утворилась заборгованість у розмірі 14475,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн., по процентам в розмірі 6975,00 грн. та неустойка 2500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення сторін (а.с. 39).

До суду представник позивача не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. В позовній заяві вказано про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.8)

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пчелінова М.В. належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.58) .

Заперечень проти позову не надходило, як і будь-яких клопотань.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

16.04.2024 від ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» надійшла заявка кредитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) на отримнні кредиту в сумі 5000,00 грн строком на 62 дні тобто зі строком повернення кредиту 16/06/2024 під процентну ставку "Економ" у розмірі 2% за один день користування, яка застосовується протягом перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно чи "Стандарт" у розмірі 2,5 % а один день користування, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит окрім періоду застосування процентної ставки "Економ", яка була підписана ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору № Е164 (а.с.17-19)

16.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» відповів про прийняття пропозиції (АКЦЕПТ) кредитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) (а.с.19-20)

16.04.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 15.04.2024-100002965, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Згідно договору сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною оферти. Договір підписано електронним цифровим підписом сторін.

16.04.2024 року позивач, як позичальник перерахував відповідачу - 5000 грн, що підтверджується квитанцією ID платежу № від 16.04.2024 (а.с. 23).

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.04.2024-100002965 від 15.04.2024, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 14475,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн. та по процентам в розмірі 6975,00 грн. та неустойка 2500,00 грн. (а.с. 14).

Таким чином суд встановив, що між сторонами існують зобов`язальні, цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЦК України.

Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню

Судом встановлено, що 16.04.2024 від ОСОБА_1 до ТОВ «Споживчий центр» надійшла заявка кредитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) на отримнні кредиту в сумі 5000,00 грн строком на 62 дні тобто зі строком повернення кредиту 16/06/2024 під процентну ставку "Економ" у розмірі 2% за один день користування, яка застосовується протягом перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно чи "Стандарт" у розмірі 2,5 % а один день користування, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит окрім періоду застосування процентної ставки "Економ", яка була підписана ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору № Е164 (а.с.17-19)

16.04.2025 ТОВ «Споживчий центр» відповів про прийняття пропозиції (АКЦЕПТ) кредитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) (а.с.19-20)

16.04.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 15.04.2024-100002965, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Згідно договору сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною оферти.

Заявка кредитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) та сам договір підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору № Е164.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19)).

Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що редитного договору № 15.04.20224- (кредитної лінії) між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 були укладені.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

16.04.2024 року позивач, як позичальник перерахував відповідачу - 5000 грн, що підтверджується квитанцією ID платежу № від 16.04.2024 (а.с. 23).

Таким чином представник позивача довів суду, що виконав умови № 15.04.20224- (кредитної лінії) та надав ОСОБА_1 5000,00 грн.

Доказів, що відповідач сплатив кредит та відсотки за користування кредитом у строки визначені договором матерали справи не містять.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.04.2024-100002965 від 15.04.2024, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 14475,00 грн., з яких:

- заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 грн.;

- заборгованість по процентам - 6975,00 грн.;

- неустойка 2500,00 грн. (а.с. 14).

Щодо суми відсотків:

Сторони в договорі № 15.04.20224- узгодили проценти за користування кредитом в сумі 5000,00 грн строком на 62 дні тобто зі строком повернення кредиту 16/06/2024. Зокрема процентна ставка "Економ" - 2% за один день користування, яка застосовується протягом перших 31 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка "Стандарт"- 2,5 % а один день користування, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит окрім періоду застосування процентної ставки "Економ".

Так за 31 день користування 5000,00 грн відповідач мав сплатити -3100,00 грн (5000,00 грн х 2% х 31 день=3100,00 грн) за інші 31 день користування 5000,00 грн відповідач мав сплатити -3875,00 грн (5000,00 грн х 2,5% х 31 день=3875,00 грн), що сумарно складає 6975,00 грн.

Нарахування відсотків в такому розмірі відповідає умовам договору№ 15.04.20224-.

Щодо неустойки.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Тому, нарахування неустойки в сумі 2500,00 є безпідставним.

За таких обставин суд приймає рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 11975,00 грн з яких :

- 5000,00 грн.- заборгованості за тілом кредиту;

- 6975,00 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом 5000,00 грн протягом 62 днів.

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив згідно з платіжною інструкцією № СЦ00021120 від 22.11.2024 - 2422,40 грн (а.с.10) , які зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.36)

Оскільки позов задоволено частково то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2004,02 грн (11975 грн : 14475,00 грн х 2422,4 0 грн=2004,02 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,14,76-81,141, 247,259,263-265,389,390ЦПК України, ст. ст.202,207, 526,530,1049-1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - Пилипчук Аліни Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) заборгованість за кредитним договором № 15.04.2024-100002965 від 15.04.2024 в сумі 11975 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок з яких:.

- 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.- заборгованості за тілом кредиту;

- 6975 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок - заборгованості по процентам за користування кредитом;

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А) судовий збір в сумі 2004 (дві тисячі чотири гривні) 02 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 14.05.2025 року

Cуддя В. М. Шкиря