Справа № 308/2199/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Хамник М.М., з участю секретаря судових засідань Камілли В.Я., розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ужгородської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання незаконним рішення і скасування державної реєстрації земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ужгородської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання незаконним рішення і скасування державної реєстрації земельної ділянки, в якому позивач просить:

1.скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :31:001:0461 площею 0,005 га.

2.визнати незаконним рішення Ужгородської міської ради №1910 від 08 серпня 2024 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :31:001:0461 площею 0,005 га, яка находиться за адресою

АДРЕСА_1 .стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

16.05.2025 представником позивача адвокатом Козаковою М.В. подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити ОСОБА_3 відчуження, зміну цільового призначення, перетворення, поділ, об`єднання, зміну координат та будь-які дії з забудови тощо щодо належної йому на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0461.

- заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зміни власника, користувача, забудовника, цільового призначення, конфігурації, перетворення, поділу, об?єднання з іншими земельними ділянками тощо щодо земельної ділянки :31:001:0461.

Заява мотивована тим, що 26.03.2021р. ОСОБА_2 придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_2 і земельну ділянку з кадастровим номером :31:001:0127 для її обслуговування, розпочав роботи з благоустрою ділянки та ремонту квартири.

Заявниця стверджує, що суміжний землевласник ОСОБА_3 в незаконний спосіб - без участі і без повідомлення суміжних землевласників в серпні-вересні 2021р. змінив електронні межі своєї ділянки :31:001:0126, внаслідок чого фактичні межі та межі електронному вигляді перестали узгоджуватися між собою. В результаті таких незаконних маніпуляцій з координатами вхід до квартири та заїзд на ділянку ОСОБА_2 «опинились» на ділянці ОСОБА_3 .

Стверджує, що 26.07.2022р. (через рік після внесення змін до каталогу координат Поземельної книги ділянки :31:001:0126) ОСОБА_3 з групою невстановлених осіб проникли на ділянку ОСОБА_2 без його дозволу. По факту проникнення невстановленими особами під безпосереднім керівництвом ОСОБА_3 було здійснено спробу захопити частину ділянки ОСОБА_2 шляхом проведення на ній незаконних будівельних робіт, а саме - монтажу «нової» огорожі по встановлених ними металевих опорах на земельній ділянці ОСОБА_2

09.09.22 ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав, 22.11.22 суд відкрив провадження по справі 308/11960/22. Предметом спору є незаконність внесення змін в координати ділянки :31:001:0126 16.09.21р.

Представник позивача стверджує, що відповідач знехтував правилами добросусідства і здійснив спробу захопити частину суміжної ділянки в незаконний спосіб знаючи достеменно, що фактичні межі його ділянки в жодному разі не можуть проходити через житлову кімнату квартири, яка належить ОСОБА_2 . Та обставина, що ОСОБА_3 працює в компанії, яка здійснює роботи/послуги в сфері проектування/будівництва, на думку заявника, свідчить, що такі незаконні і недобросусідські дії відповідачем вчинено для прикриття інших незаконних дій із повним розумінням наслідків, тобто - свідомо. Відповідно, формуючи та реєструючи через два роки судових спорів 16.08.2024р. «ділянку під гараж» :31:0461 нібито з земель комунальної власності там, де до 16.09.2021р. було розташовано безпосередньо його ділянку ::31:001:0126 ОСОБА_3 не міг не розуміти, що факт наявності «новоствореної» ним земельної ділянка» буде ускладнювати відновлення стану земельної ділянки 631:001:0126.

Представник позивача зазначає, що предметом даного спору є ділянка яку сформував та зареєстрував за собою відповідач ОСОБА_3 з метою ускладнення реалізації судового рішення по справі 308/11960/22.

Вважає, що є очевидним що відповідач ОСОБА_3 вчиняє дії щодо ускладнення відновлення прав позивача в частині усунення перешкод в користування власністю.

Необхідність у забезпеченні позову обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_3 в подальшому може вчинити інші дії, що ускладнять чи зроблять неможливим виконання рішення суду у даній справі чи справі 308/11960/22 адже за час розгляду вказаної справи майно може бути відчужено, перетворено, змінено, призведе до додаткових зусиль та витрат позивача щодо відновлення своїх прав. Звертає увагу, що якщо б відповідач діяв добросовісно то даного позову б не існувало.

Зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

19.05.2025 представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Майстренко Н.М. подано заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому просила відмовити у забезпеченні позову. В обґрунтування зазначила, що майже ідентичні заходи застосовані за заявою цього ж Позивача Ужгородським міськрайонним судом у цивільній справі №308/11960/22 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача ОСОБА_4 , на стороні Відповідачів - головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні у спосіб: - заборонити ОСОБА_3 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0126; - заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти реєстраційні дії щодо виправлення помилок, поділу та об`єднання земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126 та вчиняти будь які інші реєстраційні дії, що тягнуть за собою зміну меж, конфігурацій, лінійних розмірів земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126. Відтак стверджує, що застосування ідентичних заходів забезпечення позову суперечить засадам розумності та процесуальної економії, призводить до перевантаженості суду та і водночас порушує права ОСОБА_3 . Окрім того зазначає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, оскільки, заявником не вказано ні предмету позову, ні співвідношення між предметом позову та заявленими способами забезпечення, про застосування яких він клопоче. Окрім того, як обов`язкову вимогу до форми і змісту заяви про забезпечення законодавець встановив пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Проте, такі пропозиції у вказаній заяві відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши та оцінивши подану заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, згідно з п.1 ч.1 зазначеної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд враховує той факт, що пропонований позивачем захід здатен забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі імовірного задоволення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :31:001:0461 площею 0,005 га. та визнаня незаконним рішення Ужгородської міської ради №1910 від 08 серпня 2024 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :31:001:0461 площею 0,005 га, яка находиться за адресою АДРЕСА_3 .

Твердження представника відповідача адвоката Майстренко Н.М. про те, що у справі №308/11960/22 вже вжито тотожні заходи забезпечення позову, спростовуються тим, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2024 по справі №308/11960/22 постановлено заборонити ОСОБА_3 змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання належної йому на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0126, а також заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти реєстраційні дії щодо виправлення помилок, поділу та об`єднання земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126 та вчиняти будь які інші реєстраційні дії, що тягнуть за собою зміну меж, конфігурацій, лінійних розмірів земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126. Відтак, вказані заходи забезпечення вжитті до земельної ділянки із кадастровими номерами :31:001:0126, однак представник позивача просить застосувати заходи забезпечення відносно земельної ділянки кадастровий номер :31:001:0461, яка є предметом даного позову.

Суд враховує той факт, що пропонований представником позивача захід здатен забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі імовірного задоволення позову та є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні відомості про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Ужгородської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання незаконним рішення і скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 відчуження, зміну цільового призначення, перетворення, поділ, об`єднання, зміну координат та будь-які дії з забудови щодо належної йому на праві приватної власності земельної ділянки :31:001:0461.

Заборонити Державному реєстратору, Державному кадастровому реєстратору та усім іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зміни власника, користувача, забудовника, цільового призначення, конфігурації, перетворення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками щодо земельної ділянки :31:001:0461.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Закарпатська область, м. Ужгород, Заньковецької, 10) та учасникам справи для відома.

Реквізити сторін:

Позивач:

-ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживає: АДРЕСА_4 ;

Відповідачі:

1.ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає: АДРЕСА_5 ;

2.Ужгородська міська рада (), адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3;

3.ГоловнеУправління Держгеокадастру в Закарпатській (), адреса: м. Ужгород, пл. Народна, 4

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник