У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 Справа №607/5430/25 Провадження №2/607/2402/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- встановити, що протиправна поведінка відповідача Головного управління ПФУ в Тернопільській області, скривдила мене, створила для мене негативні наслідки, чим було завдано мені глибокої моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях, погіршення стану мого здоров`я та спричиненні шкоди моїй честі, гідності та діловій репутації;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 100568 грн глибокої моральної шкоди;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 220291,47 грн гривень матеріальної шкоди, спричиненої шляхом невиплати частини пенсії з 01.12.2019 по 01.04.2022, зокрема в тому числі: - 126901,59 грн борг з 01.12.2019 по 01.04.2022 - 78234,40 грн інфляційних. -15155,48 грн 3% річних.

Позов мотивовано тим, що з 26.01.2011 він є пенсіонером органів внутрішніх справ України та перебуваю на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області, отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до вимог Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/6813/21 від 14.12.2021 позов було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплату основного розміру пенсії на підставі поданої оновленої довідки про основні да додаткові види грошового забезпечення за листопад 2019 року за прирівняною посадою поліцейського. Зобов`язано було відповідача негайно здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років на підставі поданої оновленої довідки про основні та додаткові види грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від у справі № 500/6813/21 вступило в законну силу 14.01.2022, але його виконання відповідачем спеціально було затягнуте та було виконане тільки 01 квітня 2022 року, однак спеціально протиправно не було здійснено виплату всієї пенсії, зокрема не була виплачена заборгованість з 01.12.2019 по 01.04.2022 на суму 300 000 гривень, чим також було заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму. Вважає, що матеріальна шкода становить - 220291,47 грн, зокрема: 126901,59 грн (борг) + 78234,40 грн. (інфляційних) +15155,48 грн. (3%річних) = 220291,47 грн.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачу з 26.01.2011 призначена та виплачується пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 (14.01.2022 набрало законної сили) у справі №500/6813/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області від 26.08.2021 №2021/1537, з урахуванням зазначених у ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988, Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції. Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виконання рішення суду здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснило розрахунок суми заборгованості по пенсії, яка підлягає виплаті, а саме 126901,59 грн. Суми пенсії, до нараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Поняття електронної пенсійної справи, порядок її формування та ведення визначені у Положенні про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за №991/27436 (зі змінами), та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005№22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (із змінами). Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою 3 правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з датою набрання ними законної сили включно по 19 листопада 2020 року. Таким чином, сума заборгованості по пенсії ОСОБА_1 внесена в автоматизовану базу даних у підсистемі Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України та буде виплачена в порядку черговості. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконує усі рішення суду на підставі та в межах, встановлених законодавством України.

Від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало (до того ж сам позивач не вказує на Казначейство як на порушника своїх прав). Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного суду України Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів.

Ухвалою судді від 20.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу в їх відсутності.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ.

ДУ ТМО МВСУ по Тернопільській області виготовлено ОСОБА_1 довідку від 26.08.2021 №2021/1537 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року для перерахунку пенсії за прирівняною посадою поліцейського старший слідчий в особливо важливих справах, у якій зазначені основні та додаткові види грошового забезпечення, премія, усього в сумі 16073,97 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі наданої довідки.

Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 05.10.2021 ОСОБА_1 у відповідь на його заяву повідомлено, що умови проведення перерахунку відповідно до Постанови №988, були передбачені пунктом 3 Постанови №103. 19.11.2019 набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18, яким визнано протиправним та скасовано пункт 3 Постанови №103. Після визнання протиправним та скасування пункту 3 Постанови №103 інших рішень Урядом про умови та порядок проведення перерахунку пенсії не приймалося. Враховуючи наведене, підстав для перерахунку пенсії немає

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 (14.01.2022 набрало законної сили) у справі №500/6813/21 суд ухвалив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі виданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області оновленої довідки від 26 серпня 2021 року №2021/1537 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Державної установи Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області від 26 серпня 2021 року №2021/1537, з урахуванням зазначених у ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції.

На виконання рішення суду будо виконано перерахунок на доплату пенсії ОСОБА_1 за період грудень 2019 - березень 2022, відповідно до якого сума доплати за вказаний період становить 126901,59 грн (а.с. 45).

Позивач, звернувшись в суд, уважає, що спір є цивільним та підлягає розгляду судом загальної юрисдикції.

Суд не погоджується не погоджується із вказаним, зважаючи на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративним судам як справи незначної складності підсудні також спори про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (пункт 3 частини шостої статті 12 КАС України).

Частина перша статті 4 КАС України визначає, що публічно-правовий спір це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2); а суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (зокрема без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

За змістом наведених правових норм справами адміністративної юрисдикції є публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але й їх виникнення щодо виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій (крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення). Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір і щодо особи, яка звернулася до суду. Прийняте суб`єктом владних повноважень під час виконання управлінських функцій рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, законних інтересів, свобод, обов`язків) цієї особи.

Позивач обґрунтовував вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої у зв`язку з недоотриманням пенсії, присудженої рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 (14.01.2022 набрало законної сили) у справі №500/6813/21 про перерахунок пенсії.

Під «шкодою», яку позивач просив відшкодувати, він розуміє різницю між сумами присуджених йому за судовими рішеннями пенсійних виплат за перерахованим судом розміром і надбавкою та фактично отриманими пенсійними виплатами без такого перерахунку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово формулювала правовий висновок про юрисдикційну належність спорів про стягнення нарахованої на виконання рішення суду, але невиплаченої пенсії.

Зокрема, в постанові від 16 січня 2019 року в справі № 452/3296/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини, які виникають щодо виконання судових рішень, урегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачеві сума пенсії, що підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою в розумінні статті 1166 Цивільного кодексу України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання постанови суду, відтак зазначені норми права не застосовуються до спірних правовідносин. Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема щодо стягнення коштів (пенсійних виплат), врегульовано положеннями КАС України.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 750/1668/17, від 03 липня 2019 року в справі № 750/1591/18-ц спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Спір стосовно недоотриманих сум пенсії також є публічно-правовим, оскільки виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій щодо нарахування та виплати пенсії, а тому він повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2020 року в справі № 127/3233/19).

У постанові від 09 лютого 2021 року в справі № 520/17342/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин. З огляду акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Такий висновок згодом був підтверджений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17.

Подібний висновок також був викладений у постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 366/203/21, в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та процентів річних, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням.

У постанові від 04 березня 2020 року в справі № 757/63985/16 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що спір про стягнення недонарахованої та неотриманої різниці в пенсії державного службовця з урахуванням індексу інфляції підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 06 червня 2024 року в справі № 990/313/23 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що вимога про відшкодування різниці між присудженим рішенням суду розміром пенсії та фактично отриманими пенсійними виплатами внаслідок застосування до особи норм неконституційного закону має публічно-правовий характер, тому спір підсудний судам адміністративної юрисдикції.

Підхід до визначення предметної юрисдикції спору у випадку, коли позивач подібну різницю в пенсійних виплатах визначає як «шкоду», також є усталеним у практиці касаційних судів у складі Верховного Суду.

Зокрема, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду під час розгляду справ № 732/1218/22, № 552/741/22 зробив висновок, що спір у подібних правовідносинах є публічно-правовим, оскільки стосується нарахування й виплати позивачеві пенсії. Касаційний адміністративний суд постановою від 20 грудня 2023 року розглянув за правилами адміністративного судочинства справу № 420/17886/21 про відшкодування шкоди внаслідок виплати позивачу пенсії в розмірі, визначеному нормою закону, яку було визнано неконституційною рішенням Конституційного Суду України. Такого ж підходу Касаційний адміністративний суд дотримався і під час розгляду справ № 990/79/24, № 340/2839/20.

Оскільки вимога про відшкодування різниці між присудженим рішенням суду розміром пенсії та фактично отриманими пенсійними виплатами має публічно-правовий характер, суд вважає, що цей спір підсудний судам адміністративної юрисдикції.

Суд звертає увагу на те, що в цій справі позов про відшкодування моральної шкоди пред`явлено в одному провадженні з позовними вимогами про стягнення грошових коштів за публічно-правовим зобов`язанням. А тому такі позовні вимоги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібні висновки викладені у постановах ВС від 07 квітня 2025 року у справі № 554/1326/24 та 02 жовтня 2024 року у справі № 344/21177/23. .

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, те, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, слід закрити на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 255, 256, 260, 261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, закрити на підставі вимог пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що його право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя В. М. Позняк