Справа № 953/9263/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Демченко С.В.,

секретар судового засідання Кошова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

08 травня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 28 квітня 2025 року приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 953/9263/23, виданих 22 жовтня 2024 року Київським районним судом м. Харкова, а саме: ВП № 77918359 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованості у розмірі 57887 грн 74 коп. та ВП № 77918357 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2286 грн 23 коп. Зазначив, що ОСОБА_1 має намір виконати рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року у повному обсязі, проте на даний час він не має фінансової можливості сплатити суму боргу, оскільки він також має заборгованість перед іншими надавачами житлово-комунальних послуг, які також повинен сплатити. Зазначив, що з 16 червня 2022 року він мав статус ВПО та у нього були відсутні доходи. З вересня 2024 року ОСОБА_1 працює в ТОВ Харківський машинобудівний завод «ФЕД» та отримує дохід у розмірі 11 322 грн 32 коп. Однак зазначеного доходу не достатньо для погашення заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 за комунальними послугами. З метою погашення заборгованості ОСОБА_1 здійснив реєстрацію ФОП та отримав державний грант «на власну справу». З липня 2025 року ОСОБА_1 планує розпочати діяльність (продаж продукції) з метою отримання доходу для погашення заборгованостей перед житлово-комунальними службами м. Харкова. З огляду на вищевикладене, на переконання боржника, наявні підстави для розстрочення рішення суду.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в кій просив розглядати справу без його участі.

Представник заінтересованої особи КП «Харківводоканал» Вірютіна О.В. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності щодо задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду заперечувала та просила відмовити у її задоволенні.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, дійшов такого висновку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з опалення та гарячої води за період 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року у розмірі 57 887 грн 74 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 286 грн 23 коп.

ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про розстрочення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стверджує про те, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час не має, тому просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, посилаючись на те, що на даний час він має дохід у розмірі 11 322 грн 32 коп. на місяць, при цьому він також має заборгованість у тому числі за послуги з опалення та гарячу воду, електричну енергію та природний газ, вивіз твердих побутових відходів, у зв`язку з чим просить суд про розстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

На підтвердження викладених у заяві про розстрочення виконання судового рішення доводів, заявник надав довідку про доходи за період з вересня 2024 року по квітень 2025 року, з якої вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 на підприємстві ТОВ ХМЄ «ФЕД» становить 11 322 грн 32 коп., копію судового наказу від 21 березня 2025 року, досудове повідомлення КП «Харківводоканал» № 263/04-25 від 04 квітня 2025 року, в якому повідомляється про необхідність сплатити заборгованість у розмірі 10 758 грн 06 коп., що утворилася станом на 01 квітня 2025 року, яку необхідно сплати у повному обсязі впродовж трьох днів з часу отримання досудового повідомлення.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положенням ст. 129-1 Конституції України кореспондують положення ст. 18 ЦПК України, в яких зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З аналізу викладених вище положень слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, при цьому без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Положеннями ч. 1 ст. 435 ЦПК України встановлено, що заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

За змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ч. 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи надані суду докази щодо матеріального становища заявника, бажання боржника повернути заборгованість стягувачу шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд приходить до висновку про те, що вказані обставини є достатніми підставами для розстрочення виконання судового рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 та розстрочення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 57887 грн 74 коп. на 12 (дванадцять) місяців з щомісячною оплатою рівними частинами по 4 823 грн 98 коп.

При цьому суд зауважує на тому, що судовий збір до суми яка підлягає розстроченню не зараховується і підлягає сплаті разово і окремо, оскільки не є складовою стягнутого боргу, а є судовими витратами.

Вирішуючи питання про скасування арешту з рахунків боржника та закриття виконавчих проваджень, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Також суд наголошує на тому, що положеннями ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для закінчення та завершення виконавчого провадження. Лише за наявності відповідних підстав державний/приватний виконавець може винести постанову про закінчення або завершення виконавчого провадження. У разі коли такі підстави наявні, проте державний/приватний виконавець всупереч вимог чинного законодавства на виносить відповідну постанову, у такому разі боржник може звернутися до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України.

За таких обставин заява в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 77, 78, 81, 260, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 травня 2024 року по цивільній справі № 953/9263/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг з опалення та гарячої води за період 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року у розмірі 57887 грн 74 коп. на 12 місяців, з щомісячною оплатою рівними частинами по 4 823 (чотири тисячі вісімсот двадцять три) гривні 98 копійок.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складений та підписаний 16 травня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко