Справа № 304/612/24 Провадження № 2/304/87/2025
У Х В А Л А

21 травня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

представника відповідача адвоката Василюка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі № 304/612/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в електронній формі через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з останньої на його користь заборгованість за Договором № 451108-КС-006 про надання кредиту від 09 березня 2023 року, що становить 146876,50 грн, з яких: 40000,00 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту, 104866,93 грн суми прострочених платежів по процентах, 2009,57 грн суми прострочених платежів за комісією; а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

У судове засідання представник позивача Цюпа О.В. не з`явилася, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подала клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивувала тим, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19 вересня 2023 року у справі № 907/495/23 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , в порядку книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства. Одночасно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича. Також ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) у справі № 907/495/23. Оскільки процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з грошовими вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, тому просить провадження у даній справі закрити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Василюк А.П. підтримав клопотання про закриття провадження у справі та просив таке задовольнити.

Заслухавши пояснення адвоката та дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення поданого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач ОСОБА_1 , заявляючи клопотання про закриття провадження, зазначає, що оскільки ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року у справі № 907/495/23 було затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) у справі № 907/495/23, тоді як справа у спорі з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, належить до виключної підсудності господарського суду, а відтак провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до неї про стягнення заборгованості підлягає закриттю.

Разом з цим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За правилами предметної юрисдикції господарських судів у пункті 8 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Справи, передбачені пунктом 8 частини першої статті 20 ГПК України, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина тринадцята статті 30 цього Кодексу), тобто є справами виключної підсудності.

Таким чином, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

З цими правилами кореспондуються приписи статті 7 КУзПБ (Кодексу України з процедур банкрутства), що визначає основні засади розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року N 2597-VIII набрав чинності 21 жовтня 2019 року.

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною третьою статті 7 КУзПБ встановлено правило, за яким матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Таким чином розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі « 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19).

До того ж системний аналіз змісту приписів статті 7 КУзПБ у сукупності із зазначеними нормами ГПК щодо предметної та територіальної юрисдикції (підсудності) приводить до висновку, що принцип концентрації в межах справи про банкрутство майнових спорів, стороною яких є боржник, є універсальним та не містить виключень залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У приписах частини третьої статті 7 КУзПБ законодавець не встановлює інших правил підсудності, а лише конкретизує механізм реалізації приписів пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, частини першої абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ установивши, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Зі змісту наведених норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який здійснює провадження у справі про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Наведені висновки були сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2022 року у справі № 910/1065/21.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (див. висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №918/420/16, постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22 вересня 2021 року у справі №911/2043/20).

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та №289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію 21 жовтня 2019 року КУзПБ має здійснюватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

При цьому, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20).

Критерій впливу спору на розмір або склад ліквідаційної маси боржника є визначальним при вирішенні питання щодо розгляду в межах справи про банкрутство спорів, стороною в яких є боржник, незалежно від суб`єктного складу сторін такого спору.

Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Таким чином, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Як слідує з матеріалів, у цій справі № 304/612/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 451108-КС-006 про надання кредиту від 09 березня 2023 року у розмірі 146 876,50 грн.

Отже, у даній справі заявлені вимоги є майновими, стороною у даному спорі є ОСОБА_1 , стосовно неї відкрито провадження у справі про банкрутство.

Так, ухвалою судді Господарського суду Закарпатської області від 18 серпня 2023 року у справі № 907/495/23 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112894132).

Ухвалою судді Господарського суду Закарпатської області від 19 вересня 2023 року, зокрема, відкрито провадження у справі № 907/495/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Багінського Артема Олександровича, ухвалено офіційно оприлюднити повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у встановленому законодавством порядку (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113650160).

Ухвалою судді Господарського суду Закарпатської області від 07 березня 2024 року затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) у справі № 907/495/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117786270).

Враховуючи наведене суд вважає, що заявлені у цій справі майнові вимоги до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, підлягають розгляду у межах справи про банкрутство відповідно до вимог статті 7 КУзПБ, п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Тлумачення статті 7 КУзПБ, пункту 8 частини першої статті 20, частини тринадцятої статті 30 ГПК України приводить до висновку про закріплення законодавцем принципу концентрації в межах справи про банкрутство всіх майнових спорів, стороною яких є боржник, який є універсальним та не містить винятків залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У частині третій статті 7 КУзПБ законодавець не встановлює інших правил підсудності, а лише конкретизує механізм реалізації приписів пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, частини першої, абзацу першого частини другої статті 7 КУзПБ, визначивши, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи. Наведені правила застосовні до випадків розгляду майнового спору судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки суддя відповідного суду, який розглядає справу про банкрутство одноособово, діє як суд.

Вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не лише з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог в аспекті порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 липня 2022 року у справі № 910/1065/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/10622).

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц погодилася з висновками судів, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції, однак не погодилася з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII. Велика Палата Верховного Суду вважала, що за встановлених обставин суди повинні були передати справу до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для закриття провадження у даній справі, передбачені ст. 255 ЦПК України, відсутні, натомість таку слід передати за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. 32, 255, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі відмовити.

Цивільну справу № 304/612/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати до Господарського суду Закарпатської області, на розгляді якого перебуває справі № 907/495/23 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Головуючий: Ганько І. І.