Справа № 453/601/25
№ провадження 2/453/422/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2025 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-
17.04.2025 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Змінчак Л.В. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить:
- визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою «А-1») з господарськими будівлями та спорудами (сарай літера «Б», убиральня літера «В», огорожа - №1), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , після смерті котрої відкрилась спадщина на майно, що їй належало, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя, а саме 08.05.2014 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно тексту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .
З метою належного оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, однак, листом завідуючого Сколівською державною нотаріальною конторою Батлюк В.І. за вих. №245/01-16 від 11.04.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, але її представник адвокат Змінчак Л.В. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі довірителя, зазначивши що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідач Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо від міського голови М. Романишина надійшло до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, вказавши що при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.11.2020 року Нижньосиньовидненською сільською радою Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису № 17.
08 травня 2014 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Нижньосиньовидненської сільської ради Сколівського району Львівської області Качур С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 25, відповідно до тексту якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме належний їй житловий будинок і господарські будівлі, розташовані в АДРЕСА_1 , та все своє рухоме і нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2
В матеріалах справи наявний дублікат зазначеного заповіту ОСОБА_2 від 08.05.2014 року.
Даний заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 14.05.2021 року за № 64707722.
Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 194, виданої 15.04.2025 року Сколівською міською радою Львівської області, ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті по АДРЕСА_1 . Заповіт у сільській раді гр. ОСОБА_2 склала 08.05.2014 року.
Згідно довідки №194, виданої 15.04.2025 року Сколівською міською радою Львівської області, житловий будинок по АДРЕСА_1 не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, істотно не порушує будівельні норми та правила.
11.05.2021 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , на підставі якої було заведено спадкову справу № 173/2021, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 11.05.2021 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 64642101.
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , які б звертались до Сколівської державної нотаріальної контори, відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованою 11.05.2021 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 64642029.
Згідно листа № 245/01-16 від 11.04.2025 року завідувачем Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області В. Батлюк позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно - спірний житловий будинок.
Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Із технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, та довідки №113 від 22.01.2055, вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літерою «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 54,1 кв. м, з неї житлова 27,4 кв. м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі та споруди: сарай (літера «Б»), убиральня - літера «В, огорожа №1. Даний житловий будинок побудований в 1960 році та не є самочинним. Інформація про власника відсутня. Інвентаризаційна вартість 87 976 грн.
Згідно виписки з погосподарської книги №2 на 2021-2025 роки с. Нижнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, згідно запису №0133-3 в погосподарській книзі №2, що зберігається по АДРЕСА_2 , житловий будинок по АДРЕСА_1 рахувався за ОСОБА_2 , 1933 року народження. Житловий будинок 1960 року побудови, загальною площею 54,1 м.кв., у т.ч. житлова площа 27.4 м.кв., матеріали стін дерево, матеріал покрівлі черепиця, опалення пічне. Земельна ділянка 0,03 га.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна ОСОБА_2 набула за життя право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємець не має можливості, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 до Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок, позначений у технічному паспорті (літера «А-1»), загальною площею 51,1 кв. м., житловою площею 27,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай (літера - «Б»), убиральня (літера «В»), огорожа №1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, м. Сколе, м-н. Незалежності, 1, .

Суддя