ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1114/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/292/25 Категорія: 304090000 Ушакова К. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2025 (повний текст складено 11.04.2025, суддя в суді першої інстанції Ушакова К. М.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

у лютому 2024 року ТОВ «Юніт Капітал»звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №525062936 у сумі 46646,92 грн, яка складається з: 22250,00 грн - по кредиту; 22396,22 грн - по відсоткам, мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги до позичальника за укладеними з первісними кредиторами договорами факторингу на суму, заявлену до стягнення у даній справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2025 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 30348,02 грн, з яких: за тілом кредиту - 22250 грн; за процентами 8098,02 грн, а в задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд зазначив, що кредитор має право нараховувати відсотки по кредиту у межах погодженого сторонами строку кредитування, після чого відсутні правові підстави для їх нарахування. З огляду на викладене, нарахування позивачем після погодженого строку кредитування по договору відсотків за кредитом є незаконним, що обумовлює0020асткове задоволення відповідних позовних вимог.

Відповідач подав на вказане рішення суду 08.05.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням відхилити позовні вимоги у справі.

В обґрунтування вказано на те, що правовідносини за договором кредиту виникли пізніше ніж був укладений договір факторингу, отже за таким договором права вимоги по кредиту не могли бути відступлені, так як не існували на час укладення відповідного правочину.

Суд не врахував пропуск позивачем строків позовної давності до позовних вимог у справі.

Прізвище відповідача невірно зазначено ( ОСОБА_2 ) у виписці з особового рахунку, розрахунку заборгованості, реєстрі прав вимоги, що передаються за договором факторингу, розрахунку витрат на правничу допомогу, отже позовні вимоги у справі належними доказами не підтверджуються.

Суд не врахував відсутність доказів щодо фактичної оплати витрат позивача на правничу допомогу.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 11.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали кредитний договір №306643958 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Позичальникові надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22250,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Строк кредиту становить 84 дні. Процентна ставка 0,69 % в день.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV684WF.

ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало 11.08.2021 грошові кошти в зазначеній сумі на його банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням №0530df62-3d8d-4ea7-8b07-ce5d034a9c84.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 306643958 від 11.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на 07.01.2025 складає 44646,92 грн, з яких 22250,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 22396,92 грн прострочена заборгованість за процентами.

28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024.

05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

20.08.2024 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу № 2008/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 3008/24 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 44646,92 грн.

Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів за кредитним договором не виконав у зв`язку з чим позивач, як новий кредитор, звернувся до суду з позовом у цій справі про стягнення боргу, що складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідач, як позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, сплативши погоджені сторонами договору відсотки по кредиту, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу.

Отже відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано.

Одночасно апеляційний суд не погоджується з аргументами скаржника у справі про те, що правовідносини за договором кредиту виникли пізніше ніж був укладений договір факторингу, отже за таким договором права вимоги по кредиту не могли бути відступлені, так як не існували на час укладення відповідного правочину.

Так надані позивачем договори факторингу є рамковими угодами та підтверджують згоду їх сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, зокрема, з листопада 2018 року по вересень 2024 року.

Тобто приписи відповідних договорів факторингу діють не лише під час їх укладення, а й протягом усього періоду строку дії таких правочинів. Відтак, права вимоги за кредитними договорами, які було укладено пізніше, ніж відповідний договір факторингу (як у цій справі), можуть бути відступлені у порядку, визначеному такими договорами факторингу у спосіб укладення додаткових угод до них під час троку їх дії, що й мало місце у даній справі, та не заперечується сторонами.

Отже відповідні аргументи скаржника про неможливість переходу права вимоги до відповідача у справі за правочином, який укладено раніше, ніж договір, права за яким передаються, є такими, що суперечать обставинам справи, з яких вбачається продовження строку дії договорів факторингу і на період часу, коли укладався кредитний договір з відповідачем.

Апеляційний суд констатує, що відповідні договори факторингу, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсними не порушувалося.

Крім того, скаржнику слід звернути увагу на те, що за приписами ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відтак зазначені приписи матеріального права передбачають можливість відступлення права вимоги, яка виникне у майбутньому, що спростовує посилання відповідача у поданій апеляційній скарзі на протилежне.

Мають бути відхилені також аргументи скаржника про пропуск позивачем строків позовної давності до позовних вимог у справі, з урахуванням такого.

У відповідності до статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з цим, 30.03.2020 був прийнятий Закон України №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким доповнений Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559,681,728,786,1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30.06.2023.

Крім того, згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 , у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Позивач ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернувся з позовом до суду 23.01.2025 про стягнення кредитної заборгованості за договором від 11.08.2021, відтак відповідні позовні вимоги було заявлено в межах строків позовної давності, так як на час виникнення прострочення по кредитному договору зазначені строки було зупинено на час дії карантину, а в подальшому на час введеного в країні військового стану.

Не можна погодитися з посиланнями скаржника і про те, що прізвище відповідача невірно зазначено ( ОСОБА_2 ) у виписці з особового рахунку, розрахунку заборгованості, реєстрі прав вимоги, що передаються за договором факторингу, розрахунку витрат на правничу допомогу.

Так з даних паспорту відповідача вбачається, що дані відповідача, які ідентифікують особу та зазначені у договорі, частині документах та у паспорті, окрім однієї літери у прізвищі, збігаються, а саме: РНОКПП, адреса відповідача.

Згідно платіжного доручення № 0530df62-3d8d-4ea7-8b07-ce5d034a9c84 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 11.08.2021 здійснило перерахування коштів в сумі 22250 грн. за договором № 306643958 від 11.08.2021 для зарахування на платіжну картку № 4149-62XX-XXXX-5179. Отримувач ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 .

Отже, матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір укладений саме з відповідачем ОСОБА_1 , оскільки він підписаний електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV684WF, та за цим договором саме ОСОБА_1 отримав грошові кошти на належну йому банківську картку.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника і про те, що у справі відсутні докази щодо фактичної оплати витрат позивача на правничу допомогу, адже фактичне надання відповідних послуг адвокатом позивачу підтверджується, зокрема, договором про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024, актом прийому-передачі наданих послуг із зазначенням переліку послуг та кількістю витрачених годин на кожну послуг, що дає суду об`єктивну можливість визначити їх вартість.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2025 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку з наявністю у скаржника пільг по сплаті судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як в особи з інвалідністю ІІ групи, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.04.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 04.06.2025.

Суддя-доповідач

Судді