Справа № 165/1191/24
Провадження № 2/165/93/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
20 травня 2025 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ушакова М.М.,
з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,
представника позивача Шостака В.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
19 березня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ "Страхова група "ТАС", ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.
Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визнала частково, зокрема сторона відповідача визнала лише 1600,00 грн. франшизи. Стягнення моральної шкоди сторона відповідача не визнає.
Представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" Товт С.С. до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Крім того 04.07.2024 представник відповідача подав до суду письмові пояснення, які просив долучити до матеріалів цивільної справи та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до АТ "СГ "ТАС" (приватне) в повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог.
Свідок ОСОБА_4 суду показав, що був учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.06.2023 у м. Нововолинську, їхав по головній дорозі, а відповідач ОСОБА_1 в`їхав у автомобіль під його керуванням. Пояснив, що купував у позивача ОСОБА_3 автомобіль марки «Ford Transit», за участі якого стлася ДТП. Також пояснив, що на момент ДТП не був власником автомобіля марки «Ford Transit», а лише користувався даним автомобілем, платив за автомобіль частинами з домовленістю забрати собі автомобіль після повної виплати коштів за нього, а викупив даний автомобіль уже після вказаної ДТП.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 03 листопада 2023 року по справі №165/2239/23, ОСОБА_1 13.06.2023 близько 11 години 18 хвилини водій, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по проїзній частині проспекту Дружби в межах населеного пункту м. Нововолинськ Володимирського р-ну на нерегульованому перехресті з вулицею Світла, всупереч вимогам всупереч вимогам п. 2.3. б) д) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (надалі Правил), не врахувавши дорожню обстановку та її зміну, а саме всупереч вимогам знаку 2.1 Правил «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил не надав дорогу автомобілю марки «Ford» моделі «Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , що під`їжджав до нерегульованого перехрестя по головній дорозі вул. Світла, і, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить іншим учасникам небезпеки для їх руху, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, почав проїжджати перехрестя, де допустив зіткнення транспортних засобів. Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив зіткнення між транспортним засобам, які зазнали механічних пошкоджень, та спричинив пасажиру автомобіля марки «Ford» моделі «Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 16.06.2023, тілесне ушкодження у вигляді вколоченого перелому правої променевої кістки в нижній третині зі зміщенням, який утворився від ударної травмувальної дії тупого предмету з напрямом дії травмувальної сили по осі кінцівки та з місцем прикладання сили на кисть, та який відноситься до категорії середньої ступені тяжкості по признаку тривалого розладу здоров`я (п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р) (а.с.6-7).
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України (частина шоста статті 82 чинного ЦПК України) вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 6 даного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із пунктами 9.1., 9.2. статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, згідно полісу №АТ/3391695 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 300000,00 грн.; за шкоду, заподіяну майну складає 160000,00 грн.; розмір франшизи складає 1600,00 грн.
Відповідно до статті 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Розмір франшизи згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 1600,00 грн.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Статтею 29 даного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.
Згідно зі ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, оскільки внаслідок ДТП ОСОБА_3 була завдана майнова шкода, що знаходиться у причинному зв`язку із винними діями ОСОБА_1 , яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у АТ "СГ "ТАС" (приватне), тому суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає до стягнення 1600,00 грн. на відшкодування частини збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування (франшиза), заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір ита спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна".
Постановою Верховного суду від 06.06.2018р. у справі № 357/3729/17 встановлено, що факт сплати страхового відшкодування у розмірі, погодженому між страховиком та потерпілим, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи".
Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди".
Із матеріалів справи, зокрема висновку експерта від №020 згідно автотоварознавчого дослідження від 22 січня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ОСОБА_3 становить 758172,51 грн., а ринкова вартість автомобіля після ДТП складає 101012,28 грн., тобто автомобіль марки «Ford» моделі «Transit»внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.06.2023 є фізично знищеним.
Згідно п. 30.2., ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": "Якшо транспортний засіб, вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено факт сплати ПАТ "Страхова група "ТАС" страхового відшкодування ОСОБА_3 у розмірі, погодженому між страховиком ПАТ "Страхова група "ТАС" та потерпілою стороною ОСОБА_3 , що свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі, суд приходить до висновку, що вимога позивача ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача ПАТ "Страхова група "ТАС" 131745,44 грн. відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є безпідставною і необгрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За умовами ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а згідно п.5 даної Постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.06.2023 року автомобіль марки «Ford» моделі «Transit»p.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого, як стверджує позивач ОСОБА_3 вона понесламоральні страждання у зв`язку із пошкодженням майна, а саме пошкодження належного їй автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим такі доводи позивача суперечать матеріалам справи, оскільки з показань свідка ОСОБА_4 судом встановлено, що останній придбав у позивача ОСОБА_3 автомобіль марки «Ford Transit», за участі якого сталася ДТП, яким користувався майже рік до моменту ДТП, а позивачу ОСОБА_3 періодично частинами виплачував кошти за вказаний автомобіль. Також пояснив, що на момент ДТП хоча він і не був власником автомобіля марки «Ford Transit», а лише користувався даним автомобілем, після ДТП він даний автомобіль викупив у позивача ОСОБА_3 та повністю розрахувався за вказаний автомобіль та став власником останнього. Таким чином, судом встановлено, що хоча власником автомобіля марки «Ford» моделі «Transit»p.н. НОМЕР_2 на момент ДТП формально і залишалася позивач ОСОБА_3 , фактично вказаним автомобілем користувався свідок ОСОБА_4 , який пізніше повністю виплатив грошові кошти за вказаний автомобіль та став його власником. Натомість позивач ОСОБА_3 вкзаним автомобілем на момент ДТП вже не користувалася, учасником ДТП не була, в салоні вказаного автомобіля в момент ДТП не перебувала. За таких обставин будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачу ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 13.06.2023р. за участі автомобіля марки «Ford» моделі «Transit»p.н. НОМЕР_2 суду не надано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування їй моральної шкоди, завданої ДТП, що сталася 13.06.2023р. за участі автомобіля марки «Ford» моделі «Transit»p.н. НОМЕР_2 до задоволення не підлягають, як такі, що недоведені та необгрунтовані стороною позивача у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі повного задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає до стягнення 400,00 грн. понесених по справі судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача ОСОБА_1 підлягає до стягнення в дохід держави 1211,20 грн.судового збору.
Складання повного тексту рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України було відкладено на десять днів.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1600 (одну тисячу шістсот) грн. на відшкодування частини збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування (франшиза), заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В решті позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 400 (чотириста) грн. понесених по справі судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн.20 коп. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку доВолинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 29.05.2025.
Головуючий суддя М.М. Ушаков