Справа № 583/3914/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

з участю секретаря судового засідання Верби Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду №6 цивільну справу №583/3914/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про зміну способу участі у спілкуванні батька з дитиною,

встановив:

01.08.2024 представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити для ОСОБА_2 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки:

- з дати набрання рішенням суду законної сили особисті зустрічі ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_1 з 16.00 год. до 18.00 год. кожного понеділка та суботи за місцем проживання дитини лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів, без примусового спілкування та утримання дитини батьком проти її волі;

- визначити побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 в день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08.00 год. до 12.00 год. кожного року у присутності матері ОСОБА_1 лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я , потреб та інтересів, без примусового спілкування та утримання дитини батьком проти її волі.

Вимоги за позовом мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 ; визначено ОСОБА_5 способи участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , наступним чином: - з дати набрання рішенням суду законної сили протягом трьох місяців особисті зустрічі ОСОБА_6 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_4 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини, у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області, з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, її звичайного режиму життя, стану здоров`я, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - після трьох місяців з дати набрання рішенням законної сили особисті зустрічі ОСОБА_7 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_4 у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області, з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, її звичайного режиму життя, стану здоров`я, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - особисту зустріч ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_8 у день її народження, з можливістю привітати дитину, у присутності матері ОСОБА_4 у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області з урахуванням стану здоров`я дитини, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - необмежене спілкування ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_8 засобами телефонного та інтернет- зв`язку у зручний для дитини час з урахуванням режиму дня дитини, її стану здоров`я та умов воєнного часу. Постановою Сумського апеляційного суду було змінено рішення суду від 18.12.2023, а саме визначено ОСОБА_5 способи участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , наступним чином: - з моменту набрання рішенням суду законної сили протягом двох місяців - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_4 за місцем проживання дитини або в місцях загального відпочинку та дозвілля чи за домовленістю між батьками дитини; - після двох місяців з дати набрання рішенням суду законної сили - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. без присутності матері дитини ОСОБА_4 в місцях загального відпочинку та дозвілля, з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 , з покладенням на ОСОБА_2 обов`язку повернути дитину до матері; - визначити побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 в день її народження з можливістю привітати дитину з 08.00 год. до 12.00 год. кожного року; - необмежене право спілкування ОСОБА_2 особисто з донькою ОСОБА_3 шляхом телефонного та інтернет зв`язку у зручний для дитини час. В іншій частині рішення суду від 18.12.2023 залишено без змін. Однак визначений порядок спілкування з дитиною батька, який був затверджений рішенням Охтирського міськрайонного суду та постановою Сумського апеляційного суду, вже не враховує реалій сьогодення. Так позивачкою в повному обсязі та без будь-яких перешкод надається можливість виконання рішення суду та спілкування батька з дитиною, коли на це є бажання дитини та батька. Але це бажання сам батько дитини зіпсував налякавши дитину та позивачку 30.05.2024, а саме, керуючи автомобілем, створив аварійну ситуацію на дорозі, також створював психологічний тиск на позивачку та їхню дитину, погрожував та ображав нецензурною лайкою, про що було подано заяву до поліції про вчинення правопорушення. З того часу дитини боїться батька та не бажає спілкуватись з ним за участю матері дитини, не говорячи про спілкування без участі матері. Окрім того, ОСОБА_3 має статус дитини з інвалідністю через захворювання на діабет першого типу інсулінозалежний, за станом здоров`я та неспроможністю до самообслуговування, вона потребує постійного стороннього нагляду для введення інсуліну та корекції із забором крові на цукор. Крім того, малолітня дитина проходить ряд лікувальних реабілітацій, у тому числі у дитячого психолога, їй протипоказано хвилюватися, так як це може погіршити її стан здоров`я. Батько дитини не має розуміння та знань і не зможе забезпечити доньці належний догляд та допомогу у випадку критичної ситуації і відсутності поруч матері, що і стало підставою для звернення до суду.

06.08.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справ, призначено підготовче засідання.

02.12.2024 представником позивача змінено позовні вимоги. Просить змінити спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити для ОСОБА_2 наступні способи участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки:

- з дати набрання рішенням суду законної сили особисті зустрічі ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_1 з 16.00 год. до 18.00 год. кожної середи та суботи за місцем проживання дитини лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я, потреб та інтересів, без примусового спілкування та утримання дитини батьком проти її волі;

- визначити побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 в день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08.00 год. до 12.00 год. кожного року у присутності матері ОСОБА_1 лише за бажанням дитини з урахуванням її здоров`я , потреб та інтересів, без примусового спілкування та утримання дитини батьком проти її волі.

02.12.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки в судовому засіданні 12.02.2025 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Зазначив, що дитина сторін є дитиною з інвалідністю, тому потребує особливої уваги і спілкування. Будь-яке хвилювання супроводжується зниженням або підвищенням цукру. Дитина не знала батька 8 років. Зазначила, що у травні 2024 року відповідач налякав дитину. Він гнався за позивачкою з дитиною, був з якимось хлопцями, з його авто голосно грала музика. Потім відповідач бив по автомобілю позивачки, лаявся. Дитина злякалася, вона зрозуміла, що це її батько. Дитина плакала, в неї був стрес, викликався психолог і служба у справах дітей. Дочка закрилася, не розмовляла три дні. Нічого не хоче чути про батька. Позивач умовляє дитину на спілкування з батьком, але дитина не хоче, бо боїться його. Дитина або не виходить на побачення, або виходить і каже, що не хоче спілкуватися з батьком. Просила визначити побачення з батьком лише по бажанню дитини. Сумський апеляційний суд при ухваленні рішення не врахував стану здоров`я дитини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, зазначивши, що всі доводи позивачки були предметом розгляду попередньої справи про його участь у вихованні дочки. Верховним судом було залишено без змін постанову Сумського апеляційного суду.

Представник третьої особи в своїй заяві від 16.01.2025 зазначив, що при ухваленні рішення просить врахувати, що відповідно до ст.. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч. 5 зазначеної статті. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (а.с. 63)

Малолітня ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні у присутності шкільного психолога ОСОБА_9 зазначила, що познайомилась з батьком на зустрічах. Мама казала, що батько хороший, а вона побачила, що він поганий і злий. Одного разу вони з мамою поїхали гуляти. Батько побачив їх, почав гнатися за ними. Коли мама зупинилась, то батько почав бити по їх автомобілю. Олександра злякалася. Зазначила, що не хоче зустрічатися з батьком, бо боїться його. Також під час зустрічі біля 4 школи він голосно говорив і кричав. Зараз зустрічей вже немає. В сім`ї у них гарні відносини. Її тата звати ОСОБА_10 . А цього, з ким вона має зустрічатися, вона батьком не вважає.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.

Установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10.12.2016 Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с. 6).

З посвідчення серії НОМЕР_2 вбачається, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю (а.с. 11).

Як вбачається з виписного епікризу з медичної картки хворого КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня», в зв`язку з важкістю, лабільністю перебігу основного захворювання та неспроможністю дитини до самообслуговування (введення інсуліну, корекцією з забором крові на цукор), потреби догляду матері, показано оформлення підгрупи А на дошкільний період (до 6 років). Відповідно до виписки № 6362 Національної дитячої спеціалізованої лікарні «ОХМАТДИТ», ОСОБА_3 хворіє на цукровий діабет І тип, важка форма, лабільний перебіг.

30.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про те, що 30.05.2024 близько 12.50 год. колишній чоловік ОСОБА_2 , керуючи автомобілем VW, д.н.з. НОМЕР_3 , створив аварійну ситуацію на дорозі, а також створював психологічний тиск на неї та ображав нецензурною лайкою, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №8061 від 30.05.2024 (а.с. 14).

13.07.2024 було складено адміністративний протокол, в якому зазначено, що 30.05.2024 о 14.45 год. за адресою АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини г. ОСОБА_1 , а саме висловлювався в її бік нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди здоров`ю психологічного характеру гр.. ОСОБА_1 та неповнолітній дитині, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2024 провадження у справі закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (а.с. 67-68)

Згідно з аналізом обстеження дитини ОСОБА_3 , проведеного практичним психологом ОСОБА_9 , у дитини присутні ознаки психологічної травми після подій 30.05.2024. На момент агресивної й неадекватної поведінки батька, у дитини присутній стан тривоги, боязні до батька, небажання на даний час спілкуватися з ним. На думку психолога є необхідність обмеження на певний строк спілкування з батьком, так як ця дитяча психологічна травма може мати серйозні наслідки для дитини. Батьківське оточення є одним з найсильніших факторів, що впливають на психологію дитини. Взаємодія з батьками формує основи по самооцінки, відношення до себе та інших, а також впливає на всі сфери розвитку емоційного, соціального інтелекту дитини. Щоб не відбувалися постійні стреси в дитини, спілкування з батьком можливе пише за наявності бажання дитини, для уникнення травмування психіки дитини (а.с. 15).

Відповідно до інформації КНП ОМР «Охтирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_3 має діючу декларацію з лікарем центру. На теперішній час дитина знаходиться під наглядом сімейного лікаря, лікаря ендокринолога, лікаря ортопеда дитячого. Діагноз: цукровий діабет І тип, важка форма, стадія субкомпенсації. Плосковальгусна деформація обох стоп. Стан середньо важкий за основним захворюванням, дитина знаходиться на замісній терапії препаратами інсуліну, стрес негативно впливає на самопочуття дитини. (а.с. 61)

Відповідно до акту державного виконавця від 18.09.2024, на виконання рішення суду про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, боржниця з`явилася на місці виконання з дитиною Дитина каталася на самокаті. Державний виконавець запропонувала боржниці зупинити дитину і поспілкуватися з батьком. Дитина не хотіла спілкуватися з ОСОБА_2 просила піти додому. Виконавець запропонувала піти всім погодувати лебедів, щоб зняти напругу у спілкуванні. Дитина весь час ховалася за мамою і не виявляла бажання спілкуватися з батьком.

Відповідно до акту державного виконавця від 28.09.2024, на виконання рішення суду про визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, на виконання прибули ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дитина не хотіла спілкуватися з батьком, постійно тягнула матір додому, ховалася за матір`ю, з батьком не спілкувалася. ОСОБА_1 не сприяла виконанню рішення суду. В зв`язку з тим, що дитина не мала бажання спілкуватися з батьком, рішення суду виконати неможливо.

Відеозаписами, доданими позивачем до позову зафіксовано зустрічі батька з дитиною на підставі рішення суду, за участю державного виконавця. Дитина не виявляє бажання спілкуватися з відповідачем, зазначає, що боїться його.

Відповідно до висновку експерта № 1006 за результатами проведення експертного психологічного дослідження від 29.04.2025, сімейна ситуація гострого конфлікту щодо спірного питання участі ОСОБА_2 в утриманні, вихованні та розвитку ОСОБА_3 негативно впливає на емоційний стан та психічний розвиток дитини, суттєво порушує відчуття її благополуччя. ОСОБА_1 має високу мотивацію активної материнської позиції та показує функціональну здатність задовольнити потреби дитини, підтримувати стан її здоров`я, забезпечувати психологічний комфорт та розвиток дитини в умовах повноцінного режиму та системної організації життя в звичайному та комфортному для дитини соціальному середовищі у рамках гіперопіки як ведучого стилю виховної поведінки. ОСОБА_3 виявляє стійку емоційну прив`язаність до матері, відсутність емоційних зв`язків до батька. Частина питання щодо індивідуально-психологічних особливостей батька та особливостей його виховної поведінки не досліджувалося, оскільки він не проходив обстеження у межах даного експертного психологічного дослідження. Задоволення юридичного права ОСОБА_2 на спілкування з дитиною з психологічної точки зору можливе за умови корекції дитячо-батьківських взаємин та вибудовування стратегій компромісного спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у ст. 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з п.п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

У ч. 1 ст. 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 у справі №583/338/23 зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 . Визначено ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 наступним чином: - з дати набрання рішенням суду законної сили протягом трьох місяців особисті зустрічі ОСОБА_2 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_1 та психолога, забезпечення участі якого покласти на батька дитини, у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області, з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, її звичайного режиму життя, стану здоров`я, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - після трьох місяців з дати набрання рішенням законної сили особисті зустрічі ОСОБА_2 два рази на тиждень у присутності матері ОСОБА_1 у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області, з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, її звичайного режиму життя, стану здоров`я, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - особисту зустріч ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , у день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливістю привітати дитину, у присутності матері ОСОБА_1 у місцях загального відпочинку та дитячого дозвілля м. Охтирка Сумської області з урахуванням стану здоров`я дитини, а також з урахуванням умов воєнного стану, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; - необмежене спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , засобами телефонного та інтернет-зв`язку у зручний для дитини час з урахуванням режиму дня дитини, її стану здоров`я та умов воєнного часу.

Постановою Сумського апеляційного суду від 20.06.2024 рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 змінено з викладенням абзацу третього резолютивної частини в наступній редакції: визначити ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 наступним чином: - з моменту набрання рішенням суду законної сили протягом двох місяців - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_1 за місцем проживання дитини або в місцях загального відпочинку та дозвілля чи за домовленістю між батьками дитини; - після двох місяців з дати набрання рішенням суду законної сили - кожної середи та суботи з 15.00 год. до 18.00 год. без присутності матері дитини ОСОБА_1 в місцях загального відпочинку та дозвілля, з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_2 з покладенням на останнього обов`язку повернути дитину до матері; - визначити побачення ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 в день її народження ІНФОРМАЦІЯ_2 з можливістю привітати дитину з 08.00 год. до 12.00 год. кожного року; - необмежене право спілкування ОСОБА_2 особисто з донькою ОСОБА_3 шляхом телефонного та інтернет зв`язку у зручний для дитини час. В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.12.2023 залишено без змін (а.с. 7-10).

Постановою Верховного суду від 08.05.2025 постанову Сумського апеляційного суду від 20.06.2024 залишено без змін та поновлено її виконання.

Касаційну скаргу було мотивовано тим, що суди не надали належної оцінки всім поданим відповідачкою доказам, дослідженим обставинам справи та не мотивували відхилення кожного з них; не врахували того, що позивач під час розгляду справи не надав жодного доказу факту існування перешкод на спілкування батька з дитиною, не взяли до уваги висновки спеціалістів щодо психоемоційного стану дитини; не врахували практику ЄСПЛ та не звернули уваги, що задоволення позову в цій частині суперечить інтересам дитини та може негативно вплинути на її емоційний стан, стан здоров`я, не врахували, що дитина має вади здоров`я і є дитиною з інвалідністю, хворіє на цукровий діабет, категорія групи - А, та батько не може надати допомоги дитині без участі матері дитини. Суди не врахували обставини, які пояснювала свідок. Вказує, що відповідачка не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Дитина боїться батька і не бажає на даний час з ним спілкуватись.

Залишаючи без змін постанову Сумського апеляційного суду Верховний суд виходив з того, що право батька на спілкування із дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей із батьком.

Відповідач не надала, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька з дитиною, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини та дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я доньки.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що способом захисту прав може бути пред`явлення позову про зміну способу участі у вихованні дитини, який визначений рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №752/9697/19 зазначено, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Також Верховний Суд у постановах від 10 березня 2021 року у справі №686/2543/19, від 15 липня 2021 року у справі №565/1501/19 вказав, що у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, у випадку доведеності вказаного, мати не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просила визначити особисті зустрічі відповідача з дитиною у присутності матері, лише за бажанням дитини, без примусового спілкування та утримування дитини батьком проти її волі.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати насамперед інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Питання щодо присутності матері під час зустрічей було предметом розгляду у справі про визначення способу спілкування батька з дитиною. Верховний суд зазначив, що апеляційний суд врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та зробив вірний висновок, що визначені дні та години спілкування батька з донькою мають відбуватися без присутності матері, що не порушує прав та інтересів дитини. У протилежному випадку присутність матері лише сприятиме продовженню конфлікту батьків дитини (сторін у справі) й унеможливить належне спілкування батька з дитиною.

Обставин, які вказували б на те, що дитині буде шкодити спілкування з батьком і спільний відпочинок з ним без присутності матері, не встановлено.

Визначення саме такого способу участі позивача у спілкуванні та вихованні доньки є таким, що відповідатиме її якнайкращим інтересам, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Щодо побачень відповідача з дитиною лише за бажанням дитини суд зазначає таке.

Малолітня ОСОБА_3 була вислухана судом та зазначила про своє небажання спілкуватися з батьком.

При визначенні способів участі у вихованні дитини, необхідно дотриматися розумного балансу інтересів між батьками і дитиною та врахувати насамперед інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням її віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Небажання дитини спілкуватися з батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побачення з дитиною.

Щодо зазначення у рішенні суду застереження - без примусового спілкування та утримування дитини батьком проти її волі, то така умова є зрозумілою, встановлена загальними

засадами права, тому немає необхідності зазначати про це в рішенні суду. А здійснення примусового утримання людини проти її волі суперечить конституційним правам людини і громадянина в Україні, містить склад злочину, передбаченого КК України.

Таким чином підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, судом не встановлено.

Відеозаписами, наданими позивачкою зафіксовано небажання дитини спілкуватися з батьком. В той же час такі записи не є доказами настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, оскільки по суті такого спілкування не відбувалося у зв`язку небажанням дитини спілкуватися.

Також як вбачається з висновку експерта, доданого позивачем, на емоційний стан дитини впливає саме сімейна ситуація гострого конфлікту щодо участі відповідача у вихованні дитини, а не спілкування з батьком. Задоволення юридичного права ОСОБА_2 на спілкування з дитиною з психологічної точки зору можливе за умови корекції дитячо-батьківських взаємин та вибудовування стратегій компромісного спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За таких обставин, підстав для зміни способу участі у спілкуванні батька з дитиною судом не встановлено.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 89, 141, 263-265, 268, 352, 354, 355, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про зміну способу участі у спілкуванні батька з дитиною - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, 42700, Сумська область, м.Охтирка, вул. Перемоги, 1, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА