ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1727/24Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/34/25 Доповідач - Гірський Б.О.
Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2025 року м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі:
головуючого - Гірського Б.О.
cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря Гичко К.С.,
у відсутності сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Оринник Надії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №595/1727/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» від імені якого діє Шестерня Наталя Олександрівна на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (далі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ») звернулось до суду із вказаним позовом.
Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 травня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» залишено без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 січня 2025 року залишено без змін.

08 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Оринник Н.С. звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача на користь відповідача 17 000 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

20 травня 2025 року від представника позивача ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» - адвоката Шестерні Н.О. надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, оскільки вважає, що витрати на правничу допомогу належним чином не доведені.

Звертає увагу на те, що представником відповідача в судовому засіданні було заявлено про понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Вказує на те, що з урахуванням обсягу наданих послуг та витраченого часу, розмір заявлених витрат 17 000 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.

У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача було надано: копію договору про надання правової допомоги від 04.11.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Оринник Н.С (Адвокат); копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 24.02.2025 року; копію акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 08.05.2025 року, відповідно до якого оплата послуг адвоката за супровід справи у апеляційній інстанції та на стадії виконання судового рішення здійснюється у фіксованому розмірі за окремі процесуальні дії: 1) вивчення апеляційної скарги 3 500 грн.; 2) надання консультацій клієнту 2 000 грн.; 3) підготовка відзиву на апеляційну скаргу 4 000 грн.; 4) подання клопотання про участь в справі в режимі відеоконференції 500 грн.; 5) участь в судовому засіданні 07.05.2025 року 3 000 грн.; отримання судового рішення та виконавчого листа 2 500 грн.); копію квитанції до прибуткового касового ордера №18 від 08.05.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 . Оплатив 17 000 грн. на підставі договору від 04.11.2024 року та додаткової угоди від 24.02.2025 року.

Дослідивши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Оринник Н.С. про ухвалення додаткового рішення та вирішуючи чи є розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 17 000 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом відповідача послуг (зокрема участь представника відповідача в одному судовому засіданні, підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу, із змісту якого вбачається, що правова позиція сторони відповідача в суді апеляційної інстанції не змінювалась), виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Оринник Надії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» (; проспект О.Поля, 40, м. Дніпро, Дніпропетровська область) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: відмова, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 01.07.2008 Бучацьким РВ УМВС в Тернопільській області; АДРЕСА_1 ) 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 червня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.