№566/69/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 травня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання - Камінській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулось в суд позов до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 10.12.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №984039896, за умовами якого остання отримала позику у сумі 12000,00 грн. строком на 11 днів, який може бути продовжено шляхом оплати процентів протягом дисконтного періоду. Цей договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28.11.2019 року.

28.11.2019 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020, без змін умов договору.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк договору до 31.12.2021 року. В даній угоді Договір факторингу викладено в новій редакції, проте дата його укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року, без змін умов договору.

Згідно п.2.1. Договору факторингу від 28.11.2018 року №28/1118-01 Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до витягу з Реестру прав вимоги №120 від 09.02.2021 року ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16 836,96 гривень.

05.08.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01.

Відповідно до витягу з Реестру прав вимоги №11 від 31.08..2023 року від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 602,16 гривень.

20.08.2024 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТзОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №200824, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до певної кількості боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 22 602,16 грн..

Таким чином, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача , остання не здійснила жодних платежів для погашення заборгованостей ні на рахунки ТзОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 602,16 грн., а також понесені позивачем судові витрати 6000 гривень витрат на правничу допомогу та 2422,40 судового збору.

Ухвалою від 27 січня 2025 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.94)

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. (а.с.7-8)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. (а.с.96) Відповідач, будучи належним чином повідомленою про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала, тому суд у відповідності до ч.5 ст.289 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 10.12.2020 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №984039896, за умовами якого остання отримала позику у сумі 12000,00 грн. строком на 11 днів, який може бути продовжено шляхом оплати процентів протягом дисконтного періоду. Договір укладено на умовах платності з відсотоковю ставкою 1,62 % за кожен день користування кредитними коштами від суми кредиту.

Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV559YD відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». (а.с.14-26)

Як вбачається із платіжного дорученн від 10/12/2020 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виплатило відповідачу кошти за кредитним договором №984039896 на загальну суму 12 000 гривень (а.с.30-31).

28.11.2018 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28.11.2019 року.

28.11.2019 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020, без змін умов договору.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній угоді Договір факторингу викладено в новій редакції, проте дата його укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року, без змін умов договору. ( а.с.33-47)

Згідно п.2.1. Договору факторингу від 28.11.2018 року №28/1118-01 Клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до витягу з Реестру прав вимоги №120 від 09.02.2021 року ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 16 836,96 гривень. ( а.с.48)

05.08.2020 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. ( а.с.50-56)

Відповідно до витягу з Реестру прав вимоги №11 від 31.08..2023 року від ТзОВ «Таліон Плюс» до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 602,16 гривень. ( а.с.57)

20.08.2024 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТзОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №200824, відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до певної кількості боржників, в тому числі згідно реєстру боржників і до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 22 602,16 грн..( а.с.59-65)

Згідно розрахунку заборгованості перед первісним кредитором та новим кредитором станом на 06.09.2024 року заборгованість не погашена, загальна сума заборгованості за кредитним договором №984039896 від 10.12.2020 року становить 22 602,16 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 11 163,60 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі - 11 438,56 (а.с.68-70)

За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до п.6 ч.1ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду дослідженими доказами підтверджено, що мало місце порушення відповідачем умов кредитного договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов ТзОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі, в розмірі нарахованої заборгованості - 22602,16 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Відповідно до вимог ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, що об`єктивно підтверджується платіжною інструкцією №4007 від 22.07.2024 року. (а.с.81)

Позивач також просить стягнути з відповідача 6000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: копію договору про надання правничої допомоги та додаткової угода№6 до Договору про надання правничої допомоги (а.с.71-74), акт прийому-передачі наданих послуг від 26.08.2024 (а.с.75)

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 01 червня 2018 року у справі №904/8478/16).

Водночас суд враховує, що даказів понесення фактичних витрат на правничу допомогу позивачем не надано., позаяк даних первинного бухгалтерського обліку про оплату цих послуг перед судом не представлено. А тому суд дійшов висновку, що у стягненні витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.512, 530, 629,1048,1049,1050,1054 ЦК України, керуючись статтями 7, 8, 18, 76, 81, 133, 141, 206, 263-265, 273, 280, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, юридична адреса: 01024 м.Київ вул.Рогнідинська,4 а, офіс 10) заборгованість за кредитним договором №984039896 від 10.12.2020 в розмірі 22 602,16 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 11 163,60 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі - 11 438,56 грн

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_1 на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, юридична адреса: 01024 м.Київ вул.Рогнідинська,4 а, офіс 10) сплачений судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

У стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 15.05.2025 року.

Суддя