Справа № 346/601/25
Провадження № 2/346/942/25
14 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Насадик В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,
в обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2022 року доведено вину відповідача в тому, що 05.08.2020 року о 18 год. 55 хв., тобто в світлу пору доби, відповідач, керуючи автомобілем марки «Renault Logan», державний номерний знак « НОМЕР_1 » рухався прямою ділянкою дороги із сухим асфальтним покриттям в с. Мишин. по вул. Січових Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області у напрямку до м. Косова Івано-Франківської області. В той час лівим узбіччям цієї вулиці, тобто назустріч даному автомобілю, у напрямку до м. Коломиї Івано-Франківської області йшла малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою позивачки. Під`їжджаючи до цієї гімназії, відповідач як водій зазначеного автомобіля порушив вимоги підпунктів «б», «д» п. 2.3. пунктів 12.1-12.4, підпункту «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, не виявив завчасно небезпеку для руху, тобто вказаного пішохода, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував стан транспортного засобу під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, перевищив максимально допустиме в населеному пункті обмеження швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки, маючи реальну можливість виявити вказану пішохода, зміну її руху та уникнути наїзду на неї шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого вчинив наїзд на малолітню пішохода, яка перебігала проїзну частину вказаної вулиці поза межами пішохідного переходу, у напрямку зліва на право відносно напрямку руху зазначеного автомобіля. Внаслідок такого наїзду малолітня потерпіла ОСОБА_3 отримала такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня із крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та проривом у шлуночкові систему, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення; закриті переломи правих сідничної та лобкової кісток, забій правої нирки із субкапсулярною гематомою, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я; множинні садна та синці голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, вказаними діями відповідача завдано шкоду дочці позивачки у зв`язку із вчиненим відносно неї даного злочину, дочці встановлено інвалідність, а позивачка доглядає за нею. Після вказаної події дочка позивачки тривалий час перебувала в закладі охорони здоров`я, не може здобувати освіту через незадовільний стан здоров`я, перебуває у центрі відновного лікування.
Протягом 2021 - 2023 років на проведення курсу реабілітацій вказаній дочці позивачка витратила 538 220 гривень.
Тому позивачка, посилаючись на положення статей 1166 ЦК України, вважає, що має право на відшкодування майнової шкоди в зазначеному розмірі, та просить стягнути це відшкодування і судові витрати на професійну правничу допомогу з відповідача на її користь.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, 01.04.2025 р. її представник, адвокат Юркевич Христина Михайлівна подала до суду заяву, в якій просить задовольнити позов та розгляд справи проводити без їх участі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача згідна із таким порядком судового розгляду.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (актовий запис № 12) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 9).
Згідно з вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.11.2022 року, ухваленим у справі № 346/73/21, доведено вину відповідача в тому, що 05.08.2020 року о 18 год. 55 хв., тобто в світлу пору доби, відповідач, керуючи автомобілем марки «Renault Logan», державний номерний знак « НОМЕР_1 » рухався прямою ділянкою дороги із сухим асфальтним покриттям в с. Мишин. по вул. Січових Стрільців, Коломийського району Івано-Франківської області у напрямку до м. Косова Івано-Франківської області. В той час лівим узбіччям цієї вулиці, тобто назустріч даному автомобілю, у напрямку до м. Коломиї Івано-Франківської області йшла малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою позивачки. Під`їжджаючи до цієї гімназії, відповідач як водій зазначеного автомобіля порушив вимоги підпунктів «б», «д» п. 2.3. пунктів 12.1-12.4, підпункту «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, не виявив завчасно небезпеку для руху, тобто вказаного пішохода, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував стан транспортного засобу під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, перевищив максимально допустиме в населеному пункті обмеження швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки, маючи реальну можливість виявити вказану пішохода, зміну її руху та уникнути наїзду на неї шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, внаслідок чого вчинив наїзд на цього пішохода, яка перебігала проїзну частину вказаної вулиці поза межами пішохідного переходу, у напрямку зліва на право відносно напрямку руху зазначеного автомобіля. Внаслідок такого наїзду малолітня потерпіла ОСОБА_3 отримала такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня із крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та проривом у шлуночкові систему, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення; закриті переломи правих сідничної та лобкової кісток, забій правої нирки із субкапсулярною гематомою, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я; множинні садна та синці голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а. с. 14-16).
У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, а її законним представником є позивачка (а. с. 13).
Відповідно до даних висновку лікарсько-консультативної комісії структурного підрозділу «Дитяча лікарня» КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради Івано-Франківської області від 16.12.2022 р. № 448, ОСОБА_3 за станом здоров`я не могла навчатися протягом 2022-2023 навчального року (а. с. 25).
Відповідно до виписок, наданих Центром відновного лікування «Модричі» товариства з обмеженою відповідальністю «Вернигора», зазначена дочка позивачки проходила курс реабілітаційного лікування в зазначеному Центрі в період: з 18.02. по 22.04.2021 р.; з 15.11. по 05.12. 2021 р.; з 04.09. по 15.09. 2022 р.; з 15.09. по 27.09.2022 р.; з 14.05. по 04.06. 2023 р.; з 27.11. по 17.12.2023 р. (а. с. 26-32).
Також судом встановлено, що згідно з даними розрахунків, наданих вказаним Центром, та квитанціями АТ КБ «ПриватБанк», позивачкою здійснено наступні оплати за реабілітаційне лікування її дочки:
-26.02.2021 р. - на загальну суму 36 060 грн.;
-10.03.2021 р. - на загальну суму 101 016 грн.;
-26.03.2021 р. - на загальну суму 2 600 грн.;
-30.03.2021 р. - на загальну суму 97 016 грн.;
-12.04.2021 р. - на загальну суму 5 854 грн.;
-15.11.2021 р. - на загальну суму 115 632 грн.;
-04.09.2022 р. - на загальну суму 90 442 грн.;
-27.11.2023 р. - на загальну суму 89 600 грн. (а.с.33-42).
Відповідно до частини 7 статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача у вчиненні вказаного злочину, позивачка в силу того, що цивільний позов у рамках вищевказаного кримінального провадження не заявлявся, обґрунтовано звернулася до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями відповідача, і саме він має нести відповідальність за завдану позивачці майнову та моральну шкоди.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має прав вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язаня відшкодувати шкоду в повному розмірі.
Згідно з положеннями ч.1ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодоюі протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року, винесеній у справі № 197/1330/14, вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкодає наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.
Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за тушкоду,яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, щошкодазаподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Враховуючи існування такої заяви, яку складено 12.11.2021 року, при визначенні розміру майнової шкоди, які підлягає відшкодуванню позивачці в даному випадку, суд бере до уваги лише ті витрати на лікування, які було здійснено після 12.11.2021 року, оскільки станом на вказану дату в потерпілого ОСОБА_4 не було жодних претензій до відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги, що в суду відсутні відомості про відшкодування відповідачем позивачці чи іншому законному представнику ОСОБА_3 майнової шкоди після 12.11.2021 року, а також позицію позивачки, яка заперечує таке відшкодування відповідачем, суд вважає, що позивачка як особа, якій завдано майнової шкоди діями відповідача, має право на відшкодування завданої їй майнової шкоди в розмірі 295 674 грн., оскільки витрати саме в такому розмірі понесено нею на реабілітацію її вказаної дитини в період після 12.11.2021 року, а саме з 15.11.2021 р. по 27.11.2023 р. включно.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки вимога позивачки є відшкодування завданої майнової шкоди, вона звільнена від обов`язку сплатити судового збору.
Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у вказаному розмірі, від сплати якого звільнена позивачка.
Судом встановлено, що згідно з договором про надання правової допомоги № 18-01/25 від 30.01.2025 року адвокат Юркевич Х. М. надавала професійну правничу допомогу позивачці.
Відповідно до акту виконаних робіт від 21.10.2024 року згідно із вказаним договором, квитанцій серії КБ № 364671 та № 364656 зазначена адвокат надала позивачці наступні види професійної правничої допомоги:
-складання та подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної злочином;
-участь в одному судовому засіданні.
Загальна вартість наданих послуг (виконаних робіт) становить 15 000 грн., що також підтверджується фіскальним чеком № sgG6wkX0mZg від 23.04.2025 року.
Згідно з положеннями частин 2, 3 ст.141 ЦПК України судові витрати (крім судового збору), пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2025 року, винесеній у справі № 275/150/22, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Поряд з тим, заперечення проти заявлених по розміру судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач не надав.
Вивчивши вище вказану документацію, з урахуванням відсутності заперечень щодо розміру судових витрат зі сторони відповідача, вказаного висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, співмірності витраченого часу адвоката та вартості послуг, тривалості розгляду справи в суді, виходячи з принципів розумності та співмірності, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.
На підставі викладеного, ст. ст. 11, 22, 1166 ЦК України, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4, п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та, керуючись ст. ст. 1-18, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_1 , відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і пов`язані з лікуванням потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 15.11.2021 року по 27.11.2023 року в загальному розмірі 295 674 (двісті дев`яносто п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 26.05.2025 року.
Суддя: Калинюк О. П.