ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2106/25 Головуючий у 1-й інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження: 22-ц/819/306/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Приходько Л.А.,

секретар Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2025 року, постановлену у складі судді Рядчої Т.І., у справі за скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Митниця в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначив, що в Суворовському ВДВС у м. Херсоні перебувало виконавче провадження № 48961931 від 13 жовтня 2015 року з примусового виконання постанови Херсонського міського суду Херсонської області № 668/7679/15 від 04 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДФС штрафу в розмірі 332 880 грн. 09 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони його відчуження. 29 листопада 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

У зв`язку із закінченням терміну зберігання матеріали виконавчого провадження № 48961931 знищено. Повторно постанова для виконання до відділу не пред`являлася.

09 січня 2025 року скаржник звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з майна боржника, однак державним виконавцем відмовлено у задоваоленні його заяви, оскільки станом на момент його звернення до органу державної виконавчої служби боржником штраф не сплачено, тому підстави для зняття арешту з майна відсутні.

Зазначив, що оскільки виконавче провадження, в ході якого накладався арешт на майно боржника, відсутнє, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, а арешт, який залишився не знятий з майна заявника, порушує його права як власника.

Просив суд визнати неправомірною бездіяльність Суворовського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування арешту майна, який накладено постановою від 09 листопада 2015 року у виконавчому провадженні № 48961931 (номер запису про обтяження: № 11963251 від 09 листопада 2015 року в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна); зобов`язати Суворовський районний відділ держаної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з усього майна, який накладено постановою від 09 листопада 2015 року у виконавчому провадженні № 48961931 (номер запису про обтяження: № 11963251 від 09 листопада 2015 року в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця інші особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Митниця в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження"не вважається закінченням виконавчого провадження в порядку ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", відтак не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, а також не позбавляє стягувача права звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. З огляду на вимоги статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) у державного виконавця відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, тому суд не вбачає наявність незаконної бездіяльності державного виконавця.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2025 року скасувати та постановити судове рішення про задоволення скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Воронцова Л.П., судді: Кутурланова О.В., Приходько Л.А.

04 квітня 2025 року на запит апеляційного суду надійшли матеріали вказаної цивільної справи.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 квітня 2025 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час розгляду скарги не враховано наявності підстав для зняття арешту з майна, передбачених пунктом 7 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", та те, що виконавче провадження, в межах якого накладався арешт на майно боржника, відсутнє, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, а арешт, який залишився не знятий з майна заявника, порушує його права як власника, що слід усунути шляхом зобов`язання державного виконавця вжити заходів щодо зняття арешту з майна боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Митниці в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі зазначила, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження"не є підставою для зняття арешту з нерухомого майна, оскільки стягувач не позбавлений права повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано боржником. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в порядку частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла такого висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

13 жовтня 2015 року державним виконавцем Суворовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48961931 з примусового виконання постанови № 668/7679/15 Суворовського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 483 МК України про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДФС штрафу у розмірі 332 880 грн.

09 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні № 48961931 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та заборону його відчуження.

Постановою державного виконавця Суворовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області від 29 листопада 2016 року виконавчий документ з примусового виконання постанови № 668/7679/15 від 05 серпня 2015 року у виконавчому провадженні № 4896193 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДФС штрафу у розмірі 332 880 грн повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2015 року у справі № 668/7679/15 про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 483 МК України та стягнуто на користь ДФС штраф у розмірі 332 880 грн.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 48961931 з примусового виконання постанови № 668/7679/15 Суворовського районного суду м. Херсона від 05 серпня 2015 року, ухваленої за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі статтями 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 757/62025/17 виклала правовий висновок про те, що справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Оскільки у справі, що розглядалась, позивач оскаржував дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленим в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. У частині першій цієї статті зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, в разі оскарження дій чи рішень органу державної виконавчої служби щодо здійснення виконавчого провадження з примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не за наслідками розгляду цивільної справи, відповідний спір має розглядатися у порядку, передбаченому КАС України.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 серпня 2023 року у справі № 707/349/22, від 04 жовтня 2023 року у справі № 240/8781/23, від 11 жовтня 2023 року у справі № 460/10292/23, від 12 червня 2024 року у справі № 495/1465/22.

Проте, суд першої інстанції не врахував, що Ткач І.А. оскаржує бездіяльність державного виконавця Суворовського районного відділу держаної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні щодо примусового виконання постанови суду, винесеної у справі про адміністративне правопорушення, а не судового рішення у цивільній справі, тому скарга боржника не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував вказані вище положення закону та помилково розглянув скаргу по суті, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали незалежно від доводів апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з частинами 1, 2 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З урахуванням зазначеного вище, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2025 року слід скасувати у зв`язку з порушенням юрисдикції загального суду, провадження у справі закрити. Скаржнику ОСОБА_1 роз`яснити право протягом 10 днів з моменту отримання цієї постанови звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 березня 2025 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, заінтересовані особи: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Митниця в Херсонській області в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на бездіяльність державної виконавчої служби закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Роз`яснити скаржнику ОСОБА_1 , що розгляд його вимог відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Скаржник має право протягом 10 днів з моменту отримання цієї постанови звернутися до Херсонського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.В. Кутурланова

Л.А. Приходько