РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2025 р. с-ще Тиврів 145/237/25

2/145/428/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лещенко С.В.,

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Несси О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Тиврів, у загальному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Гніванської міської ради Вінницької області, в якому просили:

- встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- визнати за позивачами право на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті прабаби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі обґрунтовують свій позов такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх прабаба ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Селищенської сільської ради, яке прабаба набула за життя при розпаюванні земель. Про наявне право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) позивачів повідомив староста села Селище в 2024 році.

Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області вбачається, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською районною адміністрацією Вінницької області по КСП «Селищенське» за ОСОБА_3 29.03.2001 зареєстровано сертифікат серії РН№048135 за порядковим №138.

Згідно з відповіддю Гніванської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с.Селище на розробку проекту поділу земель спільної часткової власності СВК «Селищанський» і виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) взамін сертифікату серії РН048135, виданим Тиврівською райдержадміністрацією.

Державного акту на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_3 не одержувала.

На день смерті прабабусі з померлою проживала її донька, яка є бабусею позивачів ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син, батько позивачів - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після його смерті спадщину прийняли позивачі, спадкова справа № 132-2018 після смерті ОСОБА_5 заведена в Тиврівській державній нотаріальній конторі. Наприкінці 2024 року позивачі звернулись до Тиврівського державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак оформити належним чином спадкові права на право на земельну частку (пай) виявилось не можливим, оскільки після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, сертифікат на земельну частку (пай) серії РН №048135 за порядковим № 138, виданий Тиврівською райдержадміністрацією 29.03.2001 втрачений, не можливо встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу. Отже, позивачі як правнуки ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги після її смерті.

Також у позивачів відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин бабусі ОСОБА_4 з прабабусею ОСОБА_3

29.04.2025 до суду надіслано уточнену позовну заяву в частині визнання за позивачами права на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті прабаби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано інформацію зі спадкового реєстру щодо майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 01.05.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач Гніванська міська рада відзиву на позов не подала.

Представники позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Гніванської міської ради до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , то суд дійшов висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення".

Згідно з відповіддю Тиврівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) від 24.10.2024 № 28.7- 101/228 (а.с.8) актовий запис про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по с. Селище Тиврівського району в архіві відділу відсутній, книги державної реєстрації актів про народження за 1939 рік по с. Селище не збереглися та до Державного архіву Вінницької області не передавалися.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 21.11.2001 серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Урожайне Тиврівського району (а.с.9).

Згідно з випискою з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1953-1955 роки наданої Гніванською міською радою від 01.08.2024 № 34 головою господарства в с. Селище зазначена ОСОБА_9 , членами господарства зазначені ОСОБА_3 , 1921 р.н., дочка, ОСОБА_10 , 1945 р.н., внук, ОСОБА_11 , 1949 р.н., внук та ОСОБА_4 , 1939 р.н., внука (а.с.16).

Відповідно до акта від 23.12.2024, який складено мешканцями с. Селище ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , підписи яких засвідчив староста села Слободян В.М., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18). Вони як мешканці села добре були обізнані з цією родиною, тому сумнівів щодо родинних відносин між вказаними особами не має. ОСОБА_3 постійно проживала по АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 її донька ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично близько 5 років проживали разом з покійною за адресою: АДРЕСА_1 , доглядали за нею, вели спільне господарство, обробляли присадибну земельну ділянку, мали спільний бюджет. Проведенням поховання ОСОБА_3 займалася ОСОБА_4 .

За клопотанням представників позивачів у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_12 , 1952 р.н., який показав, що проживав по АДРЕСА_2 , по сусідству, межа в межу, з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 років тому. У ОСОБА_3 було два сини, які також померли та донька ОСОБА_4 , яка проживала в с. Урожайне. Останніх 3-5 років перед смертю ОСОБА_3 її донька ОСОБА_4 мешкала разом із нею, обробляла город, тримала курей. Вони проживали вдвох, при цьому ОСОБА_4 бачив кожного дня. Крім того, підтвердив, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 .

Суд визнає достовірними покази свідка з урахуванням того, що покази відповідають і не суперечать іншим, вказаним вище доказам, дослідженим і перевіреним судом.

Отже, юридичний факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджений показами свідка та письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, встановлення цього факту має для позивачів юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація їх права на отримання спадщини після смерті прабаби, як спадкоємців по закону і іншого порядку його встановлення не має, при цьому спір про право відсутній.

Щодо визнання за позивачами права на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті прабаби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов висновку, що в цій частині позов також підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з відповіддю від 01.08.2024 № 862/14-24 на адвокатський запит відділ № 1 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надав відомості, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тиврівською районною адміністрацією Вінницької області по КСП «Селищенське» Селищенської сільської ради за ОСОБА_3 зареєстровано 29.03.2001 сертифікат серії РН №048135 за порядковим № 138. Розмір земельної частки (паю) становить 2,64 в умовних кадастрових гектарах. Сертифікат видано на підставі розпорядження Тиврівської районної державної адміністрації № 75-р від 13.03.2001 (а.с. 24).

Відповідно до відповіді Гніванської міської ради від 09.05.2024 № 02.02.02-9/42 на адвокатський запит ОСОБА_3 внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с. Селище на розробку проекту поділу земель спільної часткової власності СВК «Селищанський» і виготовлення державних актів на право власності на земельні частки (паї) взамін сертифікату серії РН №048135, виданого Тиврівською райдержадміністрацією (а.с. 90). Згідно з даними погосподарської книги Селищенської сільської ради № 2 за 1996-2000 роки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Тобто суд установив, що ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай), оскільки була внесена до списку громадян - членів СВК «Селищанський» с. Селище, при цьому сертифікат серії РН №048135 за порядковим № 138 на її ім`я про право на земельну частку (пай) зареєстровано 29.03.2001.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Державного реєстру 15.02.1999 у виконавчому комітеті Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстровано її смерть, актовий запис № 9, що підтверджується відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) від 29.01.2025 № 187-28.21-35 (а.с. 7).

Відповідно до виписки з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1996-2000 роки наданої Гніванською міською радою від 10.05.2024 № 20 головою господарства, що по вул. Ватутіна, 22, с. Селище зазначена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , також членом господарства записаний ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 16).

Згідно з відповіддю завідувача Тиврівської державної нотаріальної контори від 26.02.2025 № 151/01-09 надати витребувану судом інформацію, а саме інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не є можливим, оскільки згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану № 3 від 26.02.2025 реєстрація факту смерті ОСОБА_3 відсутня (а.с. 37-39).

Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_3 , прабаба позивачів померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин з приводу спадкування її майна слід застосовувати норми ЦК УРСР.

Відповідно до 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу).

Суд встановив, що згідно з показами свідка, письмовими доказами ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично постійно проживала зі своєю донькою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично і прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від неї.

Також суд зазначає, що, за відсутності заповіту, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тобто ОСОБА_4 , баба позивачів, оскільки відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.11.2001 серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно з витребуваними судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.02.2025 № 80266604 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.02.2025 № 80266610 відомості про заведення спадкової справи щодо померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 та відомості про наявність заповіту відсутні (а.с. 40-43).

Відповідно до свідоцтва про народження від 10.02.1976 серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 народився батько позивачів - ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_16 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно з рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2016 по справ № 145/1268/16-ц за ОСОБА_5 визнано право власності на 2/3 частки будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_17 , а також право власності на земельну частку (пай) розміром 2,64 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Селищенської сільської ради, який належав ОСОБА_4 на підставі сертифіката РН № 056862, на майновий пай члена КСП «Селищенське», який належав ОСОБА_4 на підставі майнового сертифіката ВІ ХІХ № 001892, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19-21).

Водночас указаним рішенням судом було встановлено, що ОСОБА_5 на час смерті своєї матері ОСОБА_4 проживав разом із нею в с. Урожайне, інші спадкоємці після смерті матері відсутні.

Тобто судом установлено, що після смерті баби позивачів ОСОБА_4 спадщину прийняв єдиний спадкоємець ОСОБА_5 - батько позивачів.

Відповідно до свідоцтва про народження від 10.09.1985 серії НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_12 народилася позивач ОСОБА_18 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_19 (а.с. 12).

Згідно зі свідоцтвом про народження від 16.09.1992 серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 народилася позивач ОСОБА_20 , батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_21 (а.с.13).

17.11.2009 позивач ОСОБА_18 зареєструвала шлюб з ОСОБА_22 , прізвище позивача після одруження ОСОБА_23 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.09.2018 серії НОМЕР_5 (а.с. 14).

28.06.2014 позивач ОСОБА_20 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , прізвище позивача після одруження ОСОБА_24 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.06.2014 серії НОМЕР_6 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 13.02.1018 серії НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачів ОСОБА_5 (а.с. 10).

Спадщину після смерті батька по 1/2 частці прийняли позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.08.2022 (а.с. 22).

Отже, позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті батька ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд встановив, що ОСОБА_3 (прабаба позивачів) на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично постійно проживала зі своєю донькою ОСОБА_4 , яка фактично і прийняла спадщину, оскільки не заявляла про відмову від неї, відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні.

ОСОБА_4 (баба позивачів) на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично постійно проживала зі своїм сином ОСОБА_5 , який фактично і прийняв спадщину, оскільки не заявляв про відмову від неї, відповідно до матеріалів справи інші спадкоємці відсутні, що також підтверджується рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2016 по справ № 145/1268/16-ц.

Також судом установлено, що після смерті батька позивачів ОСОБА_5 , позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину як єдині спадкоємці.

У свою чергу позивачі не можуть отримати свідоцтво на право власності на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом, оскільки в них відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, в тому числі і сертифікат РН №048135.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суд вважає, що наявність порушених прав позивачів є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ними обраний.

Суд, оцінивши подані позивачами докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються позивачі та які не оспорює відповідач.

Керуючись ст. 524, 534, 535, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст. 1218, 1220, 1223, 1261-1265, 1268 ЦК України, ст. 259, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), розміром 2,64 умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості) на території Селищенської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 15 травня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області, , юридична адреса: вул.Соборна, 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, .

Суддя Іванець В. Д.