Справа № 152/553/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаровського І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

у с т а н о в и в:

18 квітня 2025 року адвокат Залокоцька В.Д., в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області із зазначеним вище позовом..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 є батьком позивачки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка на теперішній час є повнолітньою та є студенткою 3 курсу ВСП «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну ВНАУ» спеціальності «192 Будівництво та цивільна інженерія. ОПП Будівництво та експлуатація будівель і споруд», І-го рівня акредитації. Форма навчання денна, бюджетна, отримує академічну стипендію в розмірі 1510 грн. Термін навчання з 01 серпня 2022 року до 30 червня 2026 року. Вказує, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 на підставі судового рішення Шаргородського районного суду, але після досягнення позивачем повноліття, стягнення аліментів з відповідача припинилося. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивачка потребує матеріальної допомоги з боку батька. Позивачка перебуває на повному утриманні своєї матері ОСОБА_4 , з якою проживає. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання на бюджеті, не працює та отримує лише стипендію у розмірі 1510 грн, то відповідно не може забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання у м. Немирові, на придбання навчального приладдя, харчування, тому перебуває на повному утриманні матері, тоді як батько участі в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не приймає. Відповідач працездатний, офіційно не працює, але разом з тим має обов`язок щодо утримання позивачки, однак ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Тому представник позивачки вважає, що відповідач має надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і потребує матеріальної допомоги з боку батька. Оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не бере участі в матеріальному утриманні повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то належним способом захисту порушених прав позивачки є звернення з цим позовом до суду про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4 частини щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30 червня 2026 року у разі її навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, відповідно до приписів ст.ст. 199, 200 СК України.

Представник позивачки просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання у Немирівському фаховому коледжі будівництва, економіки та дизайну ВНАУ, тобто до 30 червня 2026 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.17).

Сторони повідомленні належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

В прохальній частині позовної заяви представник позивачки просить розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.3).

22 травня 2025 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо винесення рішення в підготовчому засіданні (а.с.24).

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивачки, об`єктивно дослідивши усі докази у справі, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області. Її батьком записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно з копією довідки №140 від 04 квітня 2025 року, виданої відокремленим структурним підрозділом «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну Вінницького національного аграрного університету», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається на 3 курсі у ВСП «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну Вінницького національного аграрного університету» на денній державній формі навчання за спеціальністю 192 Будівництва та цивільна інженерія. ОПП Будівництво та експлуатація будівель і споруд. Да початку навчання 01 серпня 2022 року, дата завершення навчання 30 червня 2026 року (а.с.10).

Відповідно до копії довідки №21 від 04 квітня 2025 року, виданої ВСП «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну Вінницького національного аграрного університету», ОСОБА_1 дійсно навчається в ВСП «Немирівський фаховий коледж будівництва, економіки та дизайну ВНАУ», на ІІІ курсі на денній державній формі навчання і отримує академічну стипендію в розмірі 1510 гривень (а.с.11).

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст. 200 СК України).

Згідно з ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст. 182 СК України).

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, що вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується довідкою закладу освіти, то не працює та не може у повній мірі забезпечувати власні матеріальні потреби на проживання, на проїзд, придбання навчального приладдя, харчування.

На теперішній час, тобто після досягнення позивачкою повноліття, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, не надає, тоді як позивачка потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання. На підтвердження факту утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, доказів відповідачем не надано. Також, суд зауважує, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження, що він не може працювати.

Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, за наслідками судового розгляду суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )аліменти на її утримання у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 квітня 2025 року і до закінчення навчання у Немирівському фаховому коледжі будівництва, економіки та дизайну ВНАУ, тобто до 30 червня 2026 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський