У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., при вирішенні питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якименко Ольга Ігорівна, до ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Управління «Служби у правах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання, зміна прізвища дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якименко О.І., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини та зміна прізвища дитини.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї документами, доходжу такого висновку.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

У пункті 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265, який набрав чинності 14.03.2022, передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі, коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих російською федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

До такого висновку у своїй постанові від 24.06.2024 дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №554/7669/21.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у вказаній постанові зробила правовий висновок, який полягає у вирішенні питання щодо положень частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України, зазначивши при цьому те, що в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Згідно з вимогами ч.ч. 6-9 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.187 ЦПК України, судом сформовано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 22 травня 2025 року, відомості про місце реєстрації ОСОБА_2 в реєстрі Тернопільської міської об`єднаної територіальної громади відсутні.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру за №1407074 від 23 травня 2025 року встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Місцезнаходженням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є м.Суми вул. Петропавлівська, 75.

Суд не приймає до уваги те, що фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеної особи, є м.Тернопіль, у якому остання органами соціального захисту населення взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, оскільки судом встановлено, що місцем її реєстрації залишається м. Суми, а тому в силу вимог ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з вимогами ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав, свобод внутрішньо переміщених осіб», засвідчує лише місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону, однак не свідчить про місце реєстрації, як того вимагає ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

При цьому з вказаних довідок вбачається, що відповідач та дитина зареєстровані в м.Суми.

Доказів того, що відповідач офіційно зареєструвала своє місце проживання чи перебування в місті Тернополі суду не надано, а фактичне проживання не має значення, оскільки статтями 27, 28 ЦПК України передбачено право звернення до суду саме за зареєстрованим місцем проживання або перебування.

Враховуючи те, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , а місцезнаходженням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, є м. Суми вул. Петропавлівська,75, вважаю, що даний спір підсудній Зарічному районному суду м.Суми за зареєстрованим місцем проживання та місцезнаходженням відповідачів.

При цьому роз`яснюю, що направлення справи за підсудністю є обов`язком, а не правом суду у разі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Крім цього, направлення справи за підсудністю не є обмеженням позивача у праві доступу до правосуддя, оскільки учасники справи не позбавлені можливості приймати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції або через уповноваженого представника, а також подавати заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В силу вимог ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала ( п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, вважаю за необхідне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якименко Ольга Ігорівна, до ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Управління «Служби у правах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання, зміна прізвища дитини, передати на розгляд до Зарічного районного суду м.Суми.

Відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…) .

Таким чином, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не є «судом встановленим законом» для розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 27-28, 31-32, 187, 261, 353-354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Якименко Ольга Ігорівна, до ОСОБА_2 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, Управління «Служби у правах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу участі батька у вихованні дитини, визначення місця проживання, зміна прізвища дитини передати на розгляд до Зарічного районного суду м.Суми.

Передати справу на розгляд іншого суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 26 травня 2025 року.

Суддя І.М. Черніцька