Провадження № 22-ц/811/2797/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Черевка В.В.

за участю: ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у проведенні ремонту та відновленні огорожі по межі суміжних земельних ділянок, стягнення моральних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у проведенні ремонту та відновленні огорожі по межі земельної ділянки, встановленої відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником приватизованої земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №897136 виданого Управлінням Держкомзему у м. Львові 22.03.2011 на підставі ухвали Львівської міської ради 18 сесії 5 скликання № 4005 від 30.09.2010, та власником будинку по АДРЕСА_1 . Власником сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Окрім ОСОБА_2 в будинку на АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

На межі двох земельних ділянок будинковолодінь АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 батько позивача у 1968-69 р.р. встановив металеву огорожу (сітку). Починаючи з березня 2012 року, відповідачі постійно створюють позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зокрема, у проведенні ним ремонту огорожі, з приводу чого позивач неодноразово звертався поліції та голови Шевченківської райадміністрації м. Львова. 21.09.2023 позивач хотів провести підготовчі роботи по встановленню стовпчика на межі земельних ділянок для проведення ремонту огорожі, однак відповідач ОСОБА_2 почав перешкоджати йому у проведенні відповідних робіт, що стало причиною звернення до правоохоронних органів.

Вказував, що у зв`язку з неправомірними діями відповідачів та частими конфліктами, які ініціюють відповідачі з приводу меж земельних ділянок, він та члени його сім`ї перенесли сильні душевні страждання та стреси, які негативно впливають на стан його здоров`я, з приводу чого він неодноразово звертався за медичною допомогою. Діями відповідачів йому було задано моральної шкоди, яку оцінив у 60 000,00 грн.

На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02.08.2024 позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 у проведенні ремонту та відновленні огорожі по межі земельної ділянки, встановленої відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 в рівних частинах 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що 19.06.2018 Шевченківським районним судом прийнято рішення по справі № 466/8216/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов`язання до вчинення дій, стягнення шкоди. Згаданим рішенням позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не чинити перешкод у проведенні ремонту огорожі по межі земельної ділянки, встановленої відповідно до Державного Акту про право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Позивачем в обох справах виступав ОСОБА_1 , а відповідачами були ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відтак, Шевченківським районним судом при розгляді справи № 466/11335/23 не було виконано обов`язку щодо закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Судом фактично було здійснено переоцінку обставин, які вже були предметом розгляду у справі № 466/8216/17, що призвело до підміни виконання судового рішення.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду від 02.08.2024 в частині задоволення позову і закрити провадження у справі у відповідній частині.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №897136 ОСОБА_1 належить земельна ділянка пл. 0,0438 га на АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка пл. 0,0838 га на АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №462252, яка межує із належною позивачу земельною ділянкою.

Судом встановлено, що між сторонами у справі існує тривалий конфлікт, предметом якого є металева огорожа, яка знаходиться на межі земельних ділянок.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2018 у справі № 466/8216/17, яке набрало законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_1 у проведенні ремонту огорожі по межі земельної ділянки, встановленої відповідно до Державного Акту про право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 покликався на те, що відповідачі чинять йому перешкоди у проведенні ремонту та відновленні огорожі по межі земельної ділянки.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно із положеннями статей 91,96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.

Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Вирішуючи спір у цій справі та установивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням відповідачами його законних прав та інтересів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.06.2018 у справі №466/8216/17 не виконано та після його ухвалення мали місце повторні факти чинення відповідачами перешкод у проведенні ремонту та відновленні огорожі позивачем ОСОБА_1 , що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову останнього про усунення перешкод у користуванні власністю.

Вказані висновки районного суду відповідачами не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми процесуального права позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_8 обґрунтовував свої вимоги, серед іншого, чиненням відповідачами йому перешкод у проведенні ремонту огорожі по межі земельної ділянки, яке мало місце у вересні 2023 року.

Тобто підстави позову у цивільній справі № 466/8216/17 та у цій справі не є ідентичними, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 23.05.2025

Головуючий

Судді