Справа № 750/7802/24
Провадження № 2/750/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

04 червня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року в сумі 6592638 грн. 20 коп., до якої входить: 2900729 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом та 3691908 грн. 35 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 102,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом продажу на публічних торгах згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 22 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 49500 доларів США зі сплатою 13% річних за користування ними з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 16 листопада 2021 року. У подальшому до вказаного договору укладалися договори та угода, якими до нього вносилися зміни та доповнення. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 22 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 102,5 кв.м., житловою площею 58,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . До вказаного іпотечного договору також вносилися зміни і доповнення. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року в справі № 750/174/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором у сумі 167979,37 доларів США. Заявою від 06 грудня 2018 року іпотекодавець ОСОБА_4 надав згоду на відступлення права вимоги за кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» на користь ОСОБА_3 , а також на примусове звернення стягнення ОСОБА_3 на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 . Крім того, заявою від 12 грудня 2018 року ОСОБА_5 надав згоду на відступлення права вимоги за кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» на користь ОСОБА_3 . 18 грудня 2018 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором. 18 грудня 2018 року на виконання договору комісії Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» було укладено з Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договір факторингу, згідно з яким клієнт зобов`язався відступити факторові права грошової вимоги до боржників за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 . Згідно із пунктом 1.4 даного договору переходять також права (в тому числі права іпотекодержателя/кредитора) за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов?язань боржника за основним договором, зокрема, права, що виникають з іпотечного договору від 22 листопада 2006 року, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 . Також, 18 грудня 2018 року на виконання договору комісії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та ОСОБА_3 укладений договір відступлення права вимоги (заміна кредитора в зобов?язанні), за яким всі права за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього, перейшли до ОСОБА_3 . Крім того, 18 грудня 2018 року на виконання договору комісії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та ОСОБА_3 укладений договір передачі прав (цесії), за яким всі права за іпотечним договором від 22 листопада 2006 року, який був укладений в забезпечення виконання зобов?язань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього, перейшли до ОСОБА_3 . Загальна сума боргу, право вимоги на яку перейшло за вказаним вище договором відступлення прав вимоги від 18 грудня 2018 року щодо боржника ОСОБА_5 , становить 166486,16 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання договору становило 4642646 грн. 71 коп. На даний час рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року не виконано. 29 квітня 2024 року ОСОБА_3 на адресу іпотекодавця ОСОБА_4 надіслав вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов?язання. Вказана вимога залишилась невиконаною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що за умовами іпотечного договору від 22 листопада 2006 року предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності, оскільки придбаний у період шлюбу з ОСОБА_6 . 04 квітня 2009 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року були внесені зміни, якими встановлювалися помісячні графіки погашення заборгованості за кредитом, про які відповідачу відомо не було, а зміни до договору іпотеки не вносилися. У грудні 2015 року банк надіслав ОСОБА_5 вимогу про дострокове виконання зобов`язання, а в подальшому звернувся до суду, оскільки останній вимогу не виконав, борг не повернув. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року в справі № 750/174/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором у сумі 167979,37 доларів США. Відповідач, як майновий поручитель, не був залучений до участі в указаній справі і з розрахунком заборгованості не погоджується. Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення боргу. У свою чергу, до відповідача, як майнового поручителя, для задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки банк не звертався, у зв`язку з чим відповідач вважає, що строк позовної давності за іпотечним договором сплив ще в січні 2019 року. Позивач, який надіслав відповідачу письмову вимогу про усунення порушень 29 квітня 2024 року (більше, ніж через 8 років після рішення суду від 29 березня 2016 року про стягнення основного боргу), також пропустив строк позовної давності. Крім того, між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та ОСОБА_3 було укладено ряд договорів, на підставі яких відбувся перехід права вимоги за іпотечним договором від банку до фізичної особи. При цьому, оскільки договір факторингу не може бути укладений між банком та фізичною особою, тому було задіяно спосіб переходу прав формально начебто правильний, проте за змістом такий, що лише приховав дійсні наміри сторін. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу та договором відступлення права вимоги, які підтверджують належне виконання зобов`язань за договором. Позивачем не надано доказів переходу права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року та доказів наявності заборгованості за вказаним договором, а відтак і виникнення права звернення стягнення на майно. У позовній заяві позивач зазначає, що за договором відступлення права вимоги від 18 грудня 2018 року заборгованість за договором становить 166486,16 доларів США, а згідно із судовим рішенням від 29 березня 2016 року 167979,37 доларів США. У заяві від 06 грудня 2018 року зазначено, що відповідач надає згоду на відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, укладеним із Акціонерним товариством «Альфа-Банк», а не Акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Крім того, у квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстрований та постійно проживає не тільки відповідач, а і його малолітній син, які іншого житла не мають.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав, що в іпотечному договорі зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності, у зв`язку з чим твердження відповідача про перебування предмета іпотеки в спільній сумісній власності не відповідає дійсності. 25 червня 2009 року між банком та відповідачем було укладено договір, яким внесено зміни до іпотечного договору, та яким відповідач фактично схвалив всі попередні умови, які узгоджувалися банком із позичальником за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, а також погодився із забезпеченням повернення кредиту в сумі 81675,01 доларів США в строк до 16 листопада 2026 року. Відповідач заперечує проти розрахунку заборгованості, наданого позивачем, однак власних розрахунків або доводів про невідповідність суми боргу не надає. Разом з тим, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Вартість предмета іпотеки, яка була погоджена сторонами договору, становить 5000025 грн., що в еквіваленті складає 99014,85 доларів США. Заборгованість за кредитним договором, яка визначена рішенням суду, перевищує вартість предмета іпотеки, однак відповідач несе відповідальність тільки в межах вартості предмета іпотеки. Жодних додаткових нарахувань позивач не здійснював. Відповідач заявою від 06 грудня 2018 року надав згоду на відступлення прав вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року та погодив перехід до позивача права вимоги на суму 73121,13 доларів США за основною сумою кредиту та 93365,98 доларів США за процентами, що разом становить 166486,16 доларів США, а також надав згоду позивачу на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та припинення іпотеки і не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. В іпотечному договорі сторони дійшли згоди про те, що цей договір діє до припинення основного зобов`язання, а тому поки зобов`язання боржника не припиниться, дія іпотечного договору також не припиниться. Припинення основного зобов`язання це сплата заборгованості за кредитним договором у розмірі, визначеному рішенням суду. Однак, до цього часу рішення суду від 29 березня 2016 року про стягнення заборгованості в сумі 167979,37 доларів США не виконане. Строк позовної давності не сплив, оскільки стягнення боргу за рішенням суду змінює умови зобов`язання, а не припиняє його виконання, а остаточне виконання сторонами узятих на себе зобов`язань не відбулося. У статті 35 Закону України «Про іпотеку» йдеться про завчасне повідомлення іпотекодавця про наміри іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки. Оскільки банк на момент отримання рішення суду про стягнення із ОСОБА_5 боргу не мав наміру реалізовувати своє право на задоволення вимог за рахунок іпотеки, то і потреби надсилати вимогу про усунення порушення зобов`язань не менш ніж у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в банку не було. Разом з тим, позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель, перш ніж звернутися до суду з позовом, виконав приписи статтей 34, 35 Закону України «Про іпотеку», надіславши відповідачу відповідну вимогу. Наявність заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2016 року. Доказом, який підтверджує перехід прав вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» до позивача є договір відступлення прав вимоги (заміна кредитора в зобов?язанні) від 18 грудня 2018 року.

Відповідач подав заперечення, в яких зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», пред`явивши позов до ОСОБА_5 про дострокове стягнення боргу, змінило строк виконання зобов`язання. Оскільки заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, а тому позивач пропустив строк позовної давності. Банк скористався правом вимагати дострокового повернення боргу і саме від часу звернення до суду з позовом до основного боржника почався перебіг строку позовної давності за забезпечувальним зобов`язанням. Крім того, позивачем не надано доказів того, що судове рішення не виконане.

Також, позивач подав додаткові пояснення, в яких, зокрема, вказав, що відповідач для відтермінування сплати заборгованості банку вмовив позивача придбати в банку його заборгованість за кредитним договором та іпотечним договором та обіцяв погасити борг. Однак, протягом шести років відповідач свої зобов`язання не виконав та став уникати будь-яких обговорень цього питання. Відповідач добровільно погодився на звернення стягнення на його квартиру та відсутність порушення його права таким зверненням, про що зазначено в заявах від 06 грудня 2018 року та від 12 грудня 2018 року. Крім того, враховуючи практику Верховного Суду, укладені 18 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та позивачем договори відступлення прав вимоги та передачі прав (цесії) є дійсними, доки інше не доведено в судовому порядку. Також, ОСОБА_5 сплачено на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20000 грн., що становить 693,31 доларів США, у зв`язку з чим сума заборгованості становить 167286,06 доларів США. ОСОБА_5 , як боржник за основним зобов`язанням, визнав правомірність переходу права вимоги до позивача, оскільки добровільно здійснював йому платежі. У свою чергу, докази виконання рішення суду повинен надати саме відповідач, який ставить під сумнів факт невиконання рішення суду.

Третя особа - ОСОБА_5 подав пояснення, в яких зазначив, що визнає правомірність вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та вважає їх обґрунтованими і заперечень проти задоволення позову не має.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_6 ; залучено до участі в справі Управління (службу) у справах дітей Чернігівської міської ради.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково вказав, що строк позовної давності позивачем не пропущено, оскільки своєю заявою у 2018 році відповідач визнав існування іпотеки перед позивачем, внаслідок чого позовна давність переривалася. З 2020 року в Україні було запроваджено карантин, а з 2022 року діє воєнний стан, у зв`язку з чим відповідно до положень законодавства вказаний строк продовжився.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає з підстав, вказаних у заявах по суті справи, та просив відмовити позивачу в його задоволенні.

Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, раніше подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином.

Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Заслухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

22 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти у сумі 49500 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання зі сплатою 13% річних (а.с. 12-19 том 1).

Відповідно до пункту 1.1.1. договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші) зі сплатою 13% річних в межах максимального ліміту заборгованості 49500 доларів США з графіком змін максимального ліміту заборгованості, який визначений у пункті 1.1.1. договору та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 16 листопада 2021 року на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.3.1. договору передбачено, що в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов?язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_4 (майновий поручитель) іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 315600 грн. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона.

Згідно з пунктами 4.4. та 4.5. договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов?язків, визначених пунктами 3.3.2-3.3.6, 3.3.11-3.3.12 та 3.3.14 цього договору, порушення майновим поручителем умов договору (-ів), визначеного (-их) пунктом 1.3. цього договору, протягом більше, ніж п?ять робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов?язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). У разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов?язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов?язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Також, 22 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), який є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_5 (позичальник) за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру житловою площею 58,2 кв.м., загальною площею 102,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С. та зареєстрований в реєстрі за № 475 (а.с. 31-36 том 1).

У статті 4 вказаного іпотечного договору, зокрема, визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

27 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) укладено договір про внесення змін № 935/5-454-1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, згідно з яким, зокрема, пункт 1.1.1 статті 1 договору викладено в новій редакції та зазначено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші) зі сплатою 13% річних в межах максимального ліміту заборгованості 79200 доларів США з графіком змін максимального ліміту заборгованості, який визначений у пункті 1.1.1. договору (а.с. 20-23 том 1).

Договором № 935/5-454-2 про внесення змін від 08 квітня 2009 року до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року також були внесені зміни до договору (а.с. 24 том 1).

Крім того, 25 червня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, у зв`язку з чим пункт 1.1.1. викладено в новій редакції, згідно з якою надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами (транші) зі сплатою 14% річних з 01 липня 2008 року в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 81675,01 доларів США з наступним порядком надання траншів кредиту з кінцевим терміном повернення усіх траншів до 16 листопада 2026 року (включно) на умовах, визначених цим договором (а.с. 26-27 том 1).

До іпотечного договору від 22 листопада 2006 року також були внесені зміни 27 березня 2007 року та 25 червня 2009 року (а.с. 37-42, 43-45 том 1).

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року в справі № 750/174/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором у сумі 167979,37 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 60120 грн. 05 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с. 83-85 том 1).

На виконання вказаного судового рішення стягувачу Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» було видано виконавчі листи.

Заявою від 06 грудня 2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В. та зареєстрована в реєстрі за № 7943, ОСОБА_4 , будучи власником квартири АДРЕСА_2 , яка була передана ним в іпотеку за іпотечним договором від 22 листопада 2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та ним, як іпотекодавцем, повідомив, що він надає свою згоду: на відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс»; на відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» на користь ОСОБА_3 ; на примусове звернення стягнення ОСОБА_3 , як новим іпотекодержателем, на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 , в тому числі, однак не виключно, в порядку статей 36-39 Закону України «Про іпотеку», після набуття ним прав іпотекодержателя за договором іпотеки; підтверджує, що внаслідок майбутнього відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а також внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки, його права не вважатимуться порушеними (а.с. 66-67 том 1).

Крім того, 12 грудня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 написано заяви, які посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Реус Р.В., зареєстровані в реєстрі за № 8004 та 8005 відповідно, про те, що вони надають згоду на відступлення права вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року та за іпотечним договором від 22 листопада 2006 року відповідно Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та відступлення права вимоги за вказаними договорами Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» ОСОБА_3 (а.с. 65, 68 том 1).

18 грудня 2018 року між ОСОБА_3 (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» (комісіонер) укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором, відповідно до якого комісіонер зобов?язався за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором (Акціонерним товариством «Укрсоцбанк») щодо набуття права вимоги до позичальника ( ОСОБА_5 ) за кредитним договором (договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року) та до іпотекодавця ( ОСОБА_4 ) за іпотечним договором (іпотечним договором від 22 листопада 2006 року) за ціною не більше узгодженої сторонами, що становить 641379 грн. 89 коп., і в строки, визначені сторонами у цьому договорі, а саме до 18 грудня 2018 року (включно) (а.с. 46-49 том 1).

18 грудня 2018 року на виконання договору комісії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» (фактор) та Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (клієнт) укладено договір факторингу, згідно з яким у порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов?язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов?язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого в подальшому стало Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та громадянином України - ОСОБА_5 (а.с. 54-58 том 1).

Згідно із пунктом 1.2. даного договору за основним договором відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору в сумі 73121,13 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2039061 грн. 83 коп.; право вимоги сплати процентів за користування кредитом у розмірі, встановленому основним договором, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору в сумі 93365,03 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладення цього договору становить 2603584 грн. 88 коп.

Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання цього договору після отримання грошових коштів від фактора, додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів (пункт 1.3. договору).

Відповідно до пункту 1.4. договору в день підписання цього договору до фактора переходять також права (в тому числі права іпотекодержателя/кредитора) за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основним договором, зокрема, права, що виникають з іпотечного договору від 22 листопада 2006 року, що укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого в подальшому стало Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Ющенко О.С.

Права за договором (договорами) забезпечення, вказані у пункті 1.4. цього договору, переходять до фактора без будь-якої оплати будь-якого характеру виключно в силу положень українського законодавства (пункт 1.5. договору).

Пунктом 4.1.5 договору визначено, що фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги третім особам в рамках цього договору.

18 грудня 2018 року на виконання договору комісії між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» (кредитор) та ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги (заміна кредитора у зобов?язанні), за яким кредитор передав, а новий кредитор прийняв всі права за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року (включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього), укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником всіх прав та обов?язків якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 (а.с. 60-61 том 1).

Права кредитора за договором кредиту переходять до нового кредитора з моменту підписання цього договору (пункт 2.1. договору).

Згідно із пунктом 2.2. договору за договором кредиту відступаються наступні права: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до договору кредиту в сумі 73121,13 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 2039061 грн. 83 коп.; право вимоги нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі, встановленому договором кредиту та несплачених на дату підписання цього договору в сумі 93065,03 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 2603584 грн. 88 коп.

Відповідно до пункту 2.3. договору новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржника за кредитним договором на загальну суму 166486,16 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату укладання цього договору становить 4642646 грн. 71 коп. та набуває відповідні права вимоги.

Відступлення прав за цим договором не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку кредитора або первісного кредитора або підписання будь-яких документів (пункт 2.4. договору).

Крім того, 18 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» та ОСОБА_3 укладено договір передачі прав (цесії), за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» передало ОСОБА_3 право вимоги за іпотечним договором від 22 листопада 2006 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , який укладений в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року, включаючи всі зміни та додаткові угоди до нього. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С., зареєстрований в реєстрі за № 1277 (а.с. 63-64 том 1).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376393372 від 29 квітня 2024 року, іпотекодержателем за іпотечним договором від 22 листопада 2006 року є ОСОБА_3 (а.с.69 том 1).

Відповідно до копій актів прийому-передачі грошових коштів до договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 22 листопада 2006 року № 935/5-454 від 21 грудня 2018 року, 24 вересня 2021 року та 30 березня 2023 року ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_3 20000 грн. на виконання договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 935/5-454 від 22 листопада 2006 року зі змінами та додатковими угодами до нього, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року в справі № 750/174/16-ц (а.с. 182, 183, 184 том 1).

29 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про усунення порушення кредитного договору та оплати заборгованості за кредитом у сумі 73121,13 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату цієї вимоги становить 2900729 грн. 85 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 93065,03 доларів США, що за офіційно встановленим курсом НБУ на дату цієї вимоги становить 3691908 грн. 35 коп. У вимозі також зазначено, що позивач у випадку невиконання даної вимоги має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 86-87 том 1).

Станом на 07 липня 2024 року у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 129 том 1).

Згідно з інформацією № 27.21-15/83 від 07 січня 2025 року, наданою Деснянським відділом дежавної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, № 9044/27.22-30 від 10 лютого 2025 року, наданою Новозаводським відділом дежавної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та від 26 лютого 2025 року, наданою Центральним відділом дежавної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавчий лист № 750/174/16-ц, виданий Деснянським районним судом міста Чернігова, про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості у сумі 167979,37 доларів США, на виконанні у відділах не перебув та не перебуває (а.с. 1, 7, 12 на звороті том 2).

Відповідно до листа Центрального відділу дежавної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 123546 від 12 грудня 2024 року у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головноо територіального управління юстиції у Чернігівській області перебувало на виконанні виконавче провадження № 51151397 з виконання виконавчого листа № 750/174/16-ц від 26 квітня 2016 року, виданого Деснянським районним судом міста Чернігова, та виконавчее провадження № 51151974 з виконання виконавчого листа № 750/174/16-ц від 26 квітня 2016 року, виданого Деснянським районним судом міста Чернігова (а.с. 11 том 2).

З листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області № 603 від 22 січня 2025 року слідує, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження, відкриті на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/174/16, а саме:

- виконавче провадження № 51151397, відкрите постановою державного виконавця від 18.05.2016 з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/174/16 від 26.04.2016 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором у сумі 167979,37 доларів США. 29.09.2016 виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з тим, що у боржника відсутне майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- виконавче провадження № 51151974, відкрите постановою державного виконавця від 18.05.2016, з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/174/16ц від 26.04.2016 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 60120,05 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. 03.10.2016 провадження завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв?язку з тим, що у боржника відсутне майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 9 том 2).

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Нормами частини першої статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною першою статті 575 Цивільного кодексу України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

У частинах третій, четвертій статті 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частинами першою, другою статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, у наведених нормах права чітко простежується акцесорність іпотеки та її додатковий характер, який проявляється у неможливості існування іпотеки окремо від основного зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 жовтня 2024 року в справі № 638/1046/14-ц вказала, що розрізняють основні зобов`язання та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Основні зобов`язання можуть існувати самостійно без додаткового (акцесорного) зобов`язання, тоді як додаткові (акцесорні) зобов`язання виникають лише за наявності основного зобов`язання та нерозривно пов`язані з ним.

Слід зазначити, що за загальним правилом, акцесорність означає односторонню залежність забезпечувального зобов`язання від основного зобов`язання та характеризується відсутністю взаємозалежності, а також взаємної акцесорності. Тобто, саме забезпечувальне зобов`язання має похідний характер від основного та саме юридична доля забезпечувального зобов`язання наслідує юридичну долю основного, а не навпаки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року в справі № 754/8750/19).

У пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 зазначено, що право іпотеки є акцесорним видом забезпечення виконання зобов`язання, а тому поділяє долю права вимоги, яку вона забезпечує. Тому в разі неможливості задоволення вимоги є неможливим і звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічні висновки зроблені також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 22 травня 2024 року в справі № 754/8750/19 та Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2024 року в cправі № 910/23404/16.

Враховуючи викладене, суд враховує, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 березня 2016 року в справі № 750/174/16-ц стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором у сумі 167979,37 доларів США. На виконання вказаного судового рішення стягувач отримав виконавчий лист № 750/174/16-ц, який знаходився на примусовому виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області.

З інформації Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області слідує, що 29 вересня 2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 750/174/16-ц про стягнення з ОСОБА_5 вказаної заборгованості завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв?язку з тим, що у боржника відсутне майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як слідує з матеріалів справи та зазначено представником позивача в судовому засіданні, вказаний вище виконавчий лист на примусовому виконанні в інших відділах ДВС не перебував і не перебуває, стягувач після завершення у 2016 році виконавчого провадження з виконання цього виконавчого листа не пред`являв його повторно до виконання і на даний час він на виконанні не знаходиться.

Таким чином, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 за основним зобов`язанням повторно не був пред`явлений стягувачем і на примусовому виконанні не перебуває вже понад 8 років, строк для повторного пред`явлення його до виконання, визначений законом, сплинув, стягувач з метою поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання до суду не звертався. Разом з тим, боржник може добровільно погасити вказану заборгованість перед стягувачем.

Як неодноразово зазначалося Верховним Судом для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

За вказаних обставин, враховуючи, що право іпотеки є акцесорним видом забезпечення виконання основного зобов`язання, а тому поділяє долю права вимоги, яку вона забезпечує, беручи до уваги встановлені судом обставини та те, що заборгованість за основним зобов`язанням фактично не може бути стягнута в примусовому порядку через пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому на переконання суду, є неможливим і звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, який укладався саме для забезпечення виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи 43649710.

Повний текст рішення складено 15.05.2025.

Суддя