Справа № 523/3255/17
Провадження №2/523/701/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Сбербанк», правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

27 лютого 2017р. ПАТ «Сбербанк» поштовим зв`язком звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.08.2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Сбербанк», та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 99900 грн. на поточні потреби з кінцевим терміном повернення 27.08.2015р., а остання повинна була повертати його зі сплатою 33% річних. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, станом на 14.02.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 221962,82 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

21 січня 2018 року від позивача надійшли додаткові пояснення в яких посилаючись на п.8.4 кредитного договору позивач вказав на неодноразове звернення до позичальниці про необхідність повернення коштів, додав письмове повідомлення від 29 жовтня 2014 року та зазначив, що кінцевий термін повернення кредиту -27 серпня 2015 року .

06 листопада 2024 року відповідачка надала до суду відзив на позов за змістом якого вона заперечує проти вимог вказавши на те, що заборгованість неправильно прорахована, визнає вимогу по заборгованості за кредитом у розмірі 57566,09 грн та пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом у розмірі 40065,24 грн., яка може бути нарахована за період з 03 березня 2016 року по 14 лютого 2017 року, та в межах заявлених вимог, при цьому, просила застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення пені за прострочення сплати процентів.

По іншим вимогам просила відмовити вказавши на те, що кредитор змінив строк повернення кредиту з 27.08.2015 року на 04 грудня 2014 року, після чого кредитор не мав права нараховувати договірні відсотки за договором. Станом на 04 грудня 2014 р розмір заборгованості за основним боргом -58992,95 грн, а по відсоткам відсутня . 16 січня 2015 року відповідачка сплатила 6500 грн, з яких 5073,14 грн як пеня 0.2% за несвоєчасне повернення загального боргу 58992,95 грн за період з 05 грудня 2014 р по 16 січня 2015 р, та на погашення основного боргу 1426,86 грн., тому вважає, що розмір боргу за кредитом складає 57566,09 грн. Також відповідачка вказала на те, що через відсутність заборгованості по відсоткам відсутні і підстави для стягнення пені.

Копії відзиву та заяви про застосування строків спеціальної позовної давності відповідачкою було надіслано поштовим зв`язком АТ «Укрпошта».

Рух справи в суді

22 березня 2017 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд.

Автоматизованою системою документообігу 06 квітня 2017 р. суддю перепризначено у зв`язку з тим, що суддя Пепеляшков О.С., у провадженні якого знаходилася вищевказана справа, перебував в тривалій відпустці.

07 лютого 2018 року судом ухвалено у справі заочне рішення.

11 жовтня 2024 р. задоволено заяву відповідачки та скасовано заочне рішення, у справі призначено судовий розгляд.

17 травня 2021 року у справі (провадження №6523/3255/17) судом постановлено ухвалу, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та замінено стягувача АТ «Сбербанк».

25 березня 2024 року ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА перейменовано на ТОВ СВЕА ФІНАНС.

Правонаступник позивача в судове засідання не направив свого представника, в матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідь на відзив та пояснення з приводу строку позовної даності до суду не надходили.

Відповідачка звернулася з заявою про розгляд справи в її відсутності та зазначила, що позов визнає частково з підстав зазначених у відзиві.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи

Згідно кредитного договору №44#5 від 28.08.2013 року ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», надало відповідачці кредитні кошти у розмірі 99900 гривень на поточні потреби на строк до 27 серпня 2015 року .

ОСОБА_1 за умовами договору зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 33% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (п.1.2 договору).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці вказану суму кредиту. У свою чергу позичальниця прийняла позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконувала.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позичальник зобов`язаний сплачувати у відповідності до вимог чинного законодавства України Банку пеню в розмірі 0,2 відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення будь-якого платежу, передбаченого цим Договором.

За п.10.3 кредитного договору нарахування пені, яка передбачена цим договором, починається з дня прострочення виконання зобов`язання та припиняється в момент виконання позичальником зобов`язання, за невиконання якого така пеня була застосована до позичальника, або з дати, визначеної рішенням банку про незастосування пені.

Як вбачається з повідомлення вимоги від 29 жовтня 2014 року позивач направив відповідачці вимогу з інформацією про прострочену заборгованість у розмірі 11759 грн станом на 28 жовтня 2014 року, яка складалася з 8114,62 грн простроченої заборгованості за кредитом, 3644,38 грн -простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, а також пеня нарахована за прострочення сплати платежів у розмірі 1058,40 грн. Одночасно в повідомлені банк вимагав дострокового повернення повної заборгованості , яка станом на 28 жовтня 2014 р складала 67526,07 грн., де 62120,36 грн борг за кредитом, 5405,71 грн проценти за користування кредитом, та 1058,40 грн-пеня за порушення умов договору. Заборгованість повинна була бути сплачена у строк не пізніше 30 календарних днів з дати отримання вимоги .

За відомостями рекомендованого повідомлення АТ «Укрпошта» вимогу ОСОБА_1 отримала 04 листопада 2014 року .

Згідно з розрахунком позивача станом на 14 лютого 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 221962,82 грн., з яких 58213,33 грн борг за кредитом, 43303,34 грн- проценти за користування кредитом у період з 28 грудня 2014 року до 28 січня 2017 року, 88486,80 грн пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом за період з 28 серпня 2014 року по 14 січня 2017 року, 31959,35 грн пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 29 січня 2015 року по 14 лютого 2017 року.

Як вбачається з квитанцій відповідачка робила наступні платежі:

В 2013 році : 14 вересня -5800 грн, 21 жовтня -5800 грн,27листопада-5800,26 грудня -5800 грн.;

в 2014 році :27 січня 5800 грн; 28 лютого5800 грн, 07 квітня -5800, 16 липня -6000 грн, 06 серпня 18000 грн, 07 серпня -2350 грн, 10 листопада -10000 грн;

в 2015 році : 16 січня -6500 грн.

Правонаступником всіх прав та зобов`язань первісного кредитора на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26.11.2015р. є ПАТ «Сбербанк».

17 травня 2021 року судом здійснено заміну стягувача у зв`язку з укладенням Договору факторингу №475/БД06-2/19/К від 19.12.2019 року за яким право вимоги кредитора набуло ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» по відношенню до осіб, які є позичальниками та/або заставодавцями (іпотекодавцями) АТ «Сбербанк» в тому числі і за кредитним договором, що був укладений між ОСОБА_1 та АТ«Сбербанк» 28.08.2013р, згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу.

25 березня 2024 року ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА перейменовано на ТОВ СВЕА ФІНАНС.

Позиція суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як передбачено ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, за ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За вимогами ч.1 п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.2-5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вказала в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 грудня 2015 року у справі № 6-1707цс15, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за ним та пені, кредитор відповідно до частини другоїстатті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За нормами ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила умови договору, зобов`язання не виконала.у визначений строк не повернула кредитні кошти, коли прострочення відбулося на 61 день, це стало підставою для надіслання повідомлення -вимоги про повернення отриманих кредитних коштів.

В результаті зазначеного банк змінив строк повернення кредиту, визначивши таку дату через 30 днів після отримання вимоги відповідачкою, оскільки дата отримання є 04 листопада 2014 року, тому, відповідно, дата змінена з 27 серпня 2015 року на 04 грудня 2014 року.

Встановлені обставини вказують на те, що датою порушення зобов`язання є 04 грудня 2014 року, з цієї дати розпочався строк для звернення позивача до суду за захистом.

Позивач звернувся до суду 27 лютого 2017 року засобами поштового зв`язку, а заборгованість за процентами за наданим розрахунком нараховано на 28 грудня 2014 року і до 13 лютого 2017 року.

Однак, наразування процентів за користування кредитом після 04 грудня 2014 року не відповідає вимогам закону, оскільки змінено строк повернення кредиту, і право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Враховуючи вказані вище норми, що регулюють виниклі правовідносини, проценти за користування кредитом мають бути нараховані саме по 04 грудня 2014 року, тому такою , що відповідає вимогам закону буде сума процентів за 6 днів (з 29 листопада по 04 грудня 2014 р), яка дорівнює 320,02 грн ( 58992,95 грн Х 33%/ 100% Х6 днів /365 дн.).

Необхідно звернути увагу на те, що за розрахунком заборгованості видно, що станом на 28 грудня 2014 року сума боргу за кредитом складала 58992,95 грн і нараховані проценти 1027,46 грн, а 16 січня 2015 року сума боргу за кредитом вже складала 58213,33 грн, а проценти за користування коштами -640,35 грн.

Як було з`ясовано судом станом на 28 жовтня 2014 року у відповідачки виникла прострочена заборгованість за кредитом -8114,62 грн, за нарахованими процентами за користування кредитом -3644,38 грн , а також пеня за прострочення сплати платежів у розмірі 1058,40 грн., тоді як загальна заборгованість складала 67526,07 грн., де 62120,36 грн борг за кредитом, 5405,71 грн проценти за користування кредитом, та 1058,40 грн-пеня.

10 листопада 2014 року відповідачка сплатила 10000 грн, а потім 16 січня 2015 року -6500 грн.

Аналізуючи вказані розрахунки, умови договору, порядок черговості зарахування платежів та здійснені відповідачкою платежі, суд дійшов висновку, що вказана відповідачкою сума 6500 грн була врахована позивачем, тому її твердження щодо зменшення суми боргу на вказаний платіж є безпідставним. Розрахунок суми боргу за кредитом відповідає здійсненим платежам.

Позивач просить стягнути пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом за період з 28 серпня 2014 року по 14 січня 2017 року у розмірі 88486,80 грн., однак зважаючи на зміну строку виконання зобовязання обгрунтованим є нарахування пені за період з 28 серпня по 04 грудня 2014 року, оскільки після вказаної дати припиняється нарахування пені за договором в силу вимог ст. 1050 ЦК України.

Разом з тим, виходячи із вимог ст.258 ЦК України дійсно пропущено строк в один рік для звернення з вимогою про стягнення вказаної пені, який розпочався 04 грудня 2014 року і закінчився 04 грудня 2015 року .

Стосовно вимоги про стягнення пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 29 січня 2015 року по 14 лютого 2017 року у розмірі 31959,35 грн, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки її нарахування залежить від заборгованості по сплаті процентів.

Тобто, через зміну строку виконання зобовязання - 04 грудня 2014 року, проценти за користування кредитом не нараховуються відповідно до договору, тому вимога про стягнення пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом є безпідставною.

Отже, остаточно з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі , яка складається з боргу за кредитом у розмірі 58 213,33 грн, та процентів за користування кредитом у розмірі 320,02 грн..

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки також підлягає стягненню на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судовий збір в розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Сбербанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СВЕА ФІНАНС (ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: бульвар В.Гавела,6, м.Київ) заборгованість за кредитним договором №44#5 від 28.08.2013 року у розмірі 58533,35 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитом 58213,33 гривень та процентів за користування кредитом 320,02 гривень, а також судовий збір у розмірі 1600 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено та підписано 05.05.2025 р.

Суддя