РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 2015 року відповідачем підписана заява без номера, за умовами якої він мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, для користування яким останній отримав кредитну картку, та встановлено кредитний ліміт (у подальшому розмір збільшився до 31 000 грн).

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак відповідач не виконує зобов`язання за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13 червня 2023 року становить 36 303,93 грн, з яких: 30 588,69 грн - заборгованість за кредитом; 5 715,24 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 29 грудня 2015 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації встановленою судом.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Суд установив, що 29 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згодний з договором і його умовами. Дана анкета-заява не містить розміру кредитного ліміту та процентів за користування кредитом.

Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язався їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Крім того, до зазначеної Анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Також, банк додав паспорт споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, штрафні санкції тощо, який підписаний відповідачем.

Відповідно до розрахунку наданого банком, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 13 червня 2023 року становить 36 303,93 грн і складається з:

- заборгованості за тілом кредиту - 30 588,69 грн;

- заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5 715,24 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, а також - заборгованість за простроченими відсотками.

У Анкеті-заяві позичальника, яка ним підписана, від 29 грудня 2015 року не зазначені бажаний кредитний ліміт, процентна ставка, тип картки, що був отриманий позичальником, з урахуванням доданих до позову тарифів обслуговування кредитних карток.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.

Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язався їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків.

Отже надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Також, в матеріалах справи міститься, підписаний відповідачем 10 серпня 2022 року Паспорт споживчого кредиту, однак він не може свідчити про ознайомлення відповідача з умовами кредитування, оскільки вказаний Паспорт споживчого кредиту був підписаний значно пізніше від підписання анкети-заяви від 29 грудня 2015 року, а також зазначені у ньому процентна ставка та інші штрафні санкції за порушення умов договору застосовуються до типу кредитного продукту: «Універсальна», «Універсальна голд», «Platinum», «MC World Back Edition», «Visa Infinite», «Visa Signature» та «MC WorldElite», в той час як АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження того, яку саме кредитну картку (тип кредитного продукту) було отримано відповідачем, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, зміст вказаного Паспорту не узгоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, згідно з яким: процентна ставка - 3,5%, 3,4, 2,5% та 1,7%, процентна ставка при порушенні умов кредитування - 7%, 3,5% та 3,4%, процентна ставка на прострочений кредит - 84%, 42%, 40,80% та 20,40%. В той час як у вищевказаному Паспорті споживчого кредиту процентна ставка у пільговий період - 0,00001% річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду - 42%, 40,08% та 36%. Реальна річна процентна ставка (при користуванні лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами) - 51,09%, 51,76% та 42,55%,, процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84%, 81,6% та 72%. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5 715,24 грн, яка обрахована із розрахунку ставки, про яку відповідача не було ознайомлено при укладенні договору.

Окрім того, 16 лютого 2024 року представником подано до суду клопотання про долучення письмових доказів, до якого додано заяву ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписана 17 серпня 2022 року, однак судом зазначене клопотання разом з додатками не приймається до розгляду, оскільки не подане у встановлений законом строк.

Зокрема, частинами першою, четвертою статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як встановлено судом, заява від 17 серпня 2020 року не була подана позивачем разом з позовною заявою, про неможливість її подання зазначено також не було, тобто судом не встановлено поважних причин не подання такого доказу у встановлений законодавством строк.

Ураховуючи викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками.

Що стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», паспорт споживчого кредиту, виписку по картковому рахунку за період з 29 грудня 2015 року по 27 червня 2023 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, а також довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номерів та строку дії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, що позивачем не заперечується.

Так, з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 29 грудня 2015 року по 27 червня 2023 року вбачається, що за період користування кредитним лімітом з відповідача стягувались відсотки. Нараховані та сплачені відсотки за договором про надання банківських послуг становлять 14 625,45 грн.

Ураховуючи те, що позивачем безпідставно нараховувались відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим 14 625,45 грн - незаконно списані позивачем з рахунку відповідача відсотки, за рахунок яких позивачем збільшено розмір тіла кредиту.

Сума заборгованості за тілом кредиту згідно розрахунку становить 30 588,69 грн, яка повинна бути зменшена пропорційно незаконно списаним відсоткам.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 15 963,24 грн (30 588,69 - 14 625,45 = 15 963,24).

За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 1 180,96 грн.

На підставі статей 509, 525, 526, 530, 536, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 29 грудня 2015 року без номеру в сумі 15 963,24 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні 24 коп.) гривень та судовий збір у розмірі 1 180,96 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л. М. Ішуніна