Справа №349/437/25
Провадження № 2/345/1078/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 12.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2996271. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18574,50 грн., з яких: 5800,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82грн. сума заборгованості за відсотками; 11600,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1157,80 грн. комісія за надання позики. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №2996271 в розмірі 18574,50 грн.

05.06.2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №7505578. Договір позики підписано електронним підписом позичальника. Підписанням договору позики відповідач підтвердила, що вона в чіткій і зрозумілій форма отримала інформацію,передбачену ч.2 ст.12 закону України «По фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав т обов`язків згідно із законом України «Про захист прав споживачів » та Закону України «Про захист персональних даних».

11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15282,50 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5200,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5080,52 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.12.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики в розмірі 15282,50 грн.

Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконував зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, він не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора.

За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості: за договором позики № 2996271 в розмірі 18574,50 грн., за договором позики №7505578 в розмірі 15282,50грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 33857,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 06.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної з додатками у передбаченому законом порядку надсилалася відповідачці на адресу його місця реєстрації. Проте поштове відправлення було повернуто на адресу суду, а тому, з огляду на положення п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, оскільки документи надсилалася за зареєстрованим місцем проживання відповідача та відповідачка не повідомила суду іншої адреси, вважається, що відповідачці належним чином вручено вказані документи.

Проте у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачкою не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалася. Тому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено в судовому засіданні, 12.07.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 із використанням веб-сайту https://сlickcredit.ua був укладений договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2996271. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 5800,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Строк позики 30 днів. Процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики/день 0,01% (фіксована).

Пунктом 5 договору передбачено, що підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті, їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Як слідує із матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача k3jrq4JCD3, що і є підписом відповідача.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками.

Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

28 липня 2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору, а 08 жовтня 2024 року додаткову угоду №41 до цього договору, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру боржників. 08.10.2024року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №33 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та скріпили його печатками.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №33 від 08/10/2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 18574,50 грн, з яких: 5800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82 грн. сума заборгованості за відсотками; 11600,00 грн. сума заборгованості за пенею; 1157,68 грн. комісія за надання позики.

Крім того, 05.06.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №7505578. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст. 12, п.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України), який було надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.9 договору позики, реквізити та підпис сторін.

Договором позики встановлено параметри позики: сума позики 5000,00 грн.; строк позики: загальний строк до 24.08.2024 року (80 днів); дата надання позики 05.06.2024 року; дата повернення позики 24.08.2024 року; загальні витрати за позикою 390 грн. Процентні ставки, що застосовується в межах строку позики: акційна процентна ставка (фіксована) 0,01000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості; базова процентна ставка (фіксована) 1,50000% на день застосовується потягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.1.2 цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду; основна процентна ставка (фіксована) 1,50000% на день застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду.

Також сторони узгодили відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором. Зокрема, за неправомірне користування позикою/її частиною позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавця сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12,00% від суми позики на 4-й день неправомірного користування та в розмірі 3,00% від суми позики, починаючи з 5 дня за кожен день неправомірного користування.

Крім того, 04.07.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору позики №7505578 від 05.06.2024 року, згідно якої сторони погодили продовжити строк позики, шляхом встановлення строку користування позикою за цією додатковою угодою. Так, строк користування позикою за цією додатковою угодою до 22.09.2024 року (80 днів).

11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт ТОВ «Маніфою» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

11.12.2024 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №10 до договору факторингу. 11.12.2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №9 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024року та скріпили його печатками.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №9 до договору факторингу №11-01/2024 від 11.12.2024року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №7505578 на суму 15282,50 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за процентами, 5200,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою, 5082,50 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за наступними договорами: за договором позики №2996271 від 12.07.2024 року та за договором позики №7505578 від 05.06.2024 року.

З боку відповідачки не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу, нарахованими процентами за користування позикою та простроченими процентами за користування позикою є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки нарахованої заборгованості за комісією та за пенею за договором позики №2996271 від 12.07.2024 року.

П.2.4 вищевказаного договору передбачено комісію за надання позики 19,96%.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення п.2.4 договору позики №2996271 про сплату комісії за надання позики є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання позики слід відмовити.

Також пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки пеня за договором позики №2996271 від 12.07.2024 року нарахована в період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вищезазначеній нормі ЦК України, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки пені за вказаним договором в розмірі 11600,00 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №2996271 від 12.07.2024 року в розмірі 5816,82 грн., з яких: 5800,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,82грн. сума заборгованості за відсотками та заборгованості, а також заборгованості за договором позики №7505578 в розмірі 15282,50 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за процентами, 5200,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою, 5082,50 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

Отже, позов слід задоволити частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути також 1887,00 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за договором позики № 2996271 від 12.07.2024 року в розмірі 5816,82 грн., за договором позики № 7505578 від 05.06.2024 року в розмірі 15282,50 грн., а всього 21 099,32 грн. заборгованості, а також 1887,00 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ