ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/110/25
Провадження по справі 2/281/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Данчука В. В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з указаною позовною заявою. Зазначивши, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність, зокрема, у сфері оптової торгівлі сільськогосподарськими машинами й устаткуванням. Товар для продажу відповідач пропонував за допомогою мережі інтернет, зокрема, використовуючи платформу онлайн-оголошень olx.ua, YouTube , мереж Facebook та Instagram. З метою придбання продукції вона зв`язалася з відповідачем щодо придбання такої сільськогосподарської техніки як «картоплесаджалка» та «дискова борона». Комунікація сторін здійснювалася за допомогою онлайн-месенджеру Viber. Сторонами було узгоджено, що позивач сплачує на користь відповідача 50% авансу, що складає 55000 грн., а відповідач передає відповідний товар. На виконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу, позивач 19.01.2024 року перерахувала на користь відповідача 55000 грн. з призначенням платежу: "аванс за картоплесаджалка та дискова борона". Незважаючи на це, відповідач жодних дій направлених на передачу товару не виконав, перервав комунікацію, при цьому, отримані кошти не повернув. Вона неодноразово зверталася з досудовими претензіями з вимогами передати товар або повернути кошти, які були отримані ТОВ «Ніколас Мавако», керівником якого є відповідач. Крім того, в інтересах позивача 24.02.2025 року була направлена заява про передання товару або повернення коштів також безпосередньо на ім`я відповідача, яка була отримана відповідачем 27.02.2025 року у паперовому вигляді. Жодного результату вказані намагання позивача вирішити спір у досудовом порядку не принесли, а тому вимушена звернутися до суду з позовом про повернення коштів. Просить стягнути з відповідача на свою користь 55000 грн. 00 коп. попередньої оплати, 2271 грн. 97 коп. процентів, 15000 грн. 00 коп. моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 12.03.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, про розгляд справи повідомлений (ч. 8 ст. 128 ЦПК України), тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Відповідно до переписки по мобільному телефону застосунку Вайбер ОСОБА_1 замовила у ОСОБА_2 картоплесаджалку та дискову борону.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 19.01.2024 року ОСОБА_1 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 55000,00 грн. (а.с. 17).

ОСОБА_1 направляла на адресу ОСОБА_2 вимоги про передачу товару або повернення коштів, які були отримані 13.11.2024 року та 20.11.2024 року (а.с. 31, 32).

24.03.2025 року представник покупця адвокат Здоровець С. В. направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про поставку товару (а.с. 27).

Позивач свої зобов`язання виконала шляхом сплати відповідачу 55000 грн. 00 коп., однак відповідач свої зобов`язання не виконав та не поставив позивачу обумовлений товар.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Стаття 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Провівши аналіз діючого законодавства, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 55000 грн. підлягає задоволенню

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивачем надано розрахунок процентів згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України (а. с. 34).

Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував, відзиву на позов не надав, тому суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 2271,97 грн. такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальними умовами цивільно-правової відповідальності виступають: наявність моральної шкоди як негативних змін у психічному стані особи, яких вона зазнала внаслідок завданих їй фізичних і душевних страждань.; неправомірність рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди (прояв дій або бездіяльності, які заборонені законом); причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою.

Оскільки за результатом вирішення спору знайшли своє підтвердження обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару, що виявляє протиправність поведінки, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди суму 15000,00 грн.

При цьому суд враховує особливості взаємодії між даним відповідачем та позивачем як покупцем, визнає виникнення негативного суб`єктивного фактору у вигляді душевних хвилювань, пов`язаних із непередбачуваністю стану власних майнових внесків.

Суд враховує, що позивачем перенесено душевні страждання, які виникли у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо позивача, який сплачуючи кошти за товар розраховував на отримання додаткового джерела обробки своїх сільськогосподарських земель, утім зрештою не отримав товару, втратив свої накопичення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості і справедливості, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 15000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки такий розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідача (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді.

За таких обставин справи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зазначити у рішенні про нарахування на суму боргу відсотків (облікової ставки НБУ) згідно ч. 3 ст.693 ЦК України до моменту виконання рішення суду у даній справі (в частині сплати суми боргу) в порядку ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки у разі її задоволення буде прийнято умовне рішення. А відповідно до ч. 6 ст. 265 ЦПК України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). А тому указані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1211,20 грн. на відшкодування судового збору.

Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 17.02.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Здоровець Сергієм Вікторовичем; копію виписки про перерахунок ОСОБА_1 25000,00 грн. ОСОБА_3 та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 21.02.2025 року про перерахунок ОСОБА_1 25000,00 грн. ОСОБА_3 .

За таких обставин з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн. 00 коп.

На підставі ст. 23, 203-205, 207, 509, 526, 639, 693, 1212 ЦК України, керуючись ст. 2-3, 12, 19, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок попередньої оплати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. В. Данчук