СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/365/25
Провадження № 2/306/485/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Олефір А.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Свалява заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 , 09.04.2025 року звернулася з заявою про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову та про відкладення судового засідання посилаючись на те, що попередньо поданий нею позов про розірвання шлюбу та поділ майна, ухвалою Свалявського районного суду від 07.04.2025 року було повернуто. Вважає, що до даного моменту не могла реалізувати своє право на подання зустрічного позову, а тому просить заяву задовольнити.

Представник позивача щодо задоволення згаданої заяви заперечила, посилаючись на недотримання заявницею норм цивільно-процесуального законодавства, відповідно до якою одночасно з поданням заяви про надання додаткового строку має бути вчинена відповідна процесуальна дія. Окрім того зазначила, що у своїй заяві від 04.03.2025 року відповідач не заперечила проти розірвання шлюбу, підтримуючи припинення сімейних правовідносин. Питання поділу майна є спірним, а тому, їх спільний розгляд не сприятиме своєчасному вирішенню спору (а.с.87-89).

Дослідивши матеріали заяви, наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з поштового повідомлення, копію ухвали Свалявського районного суду від 07.03.2025 року, яка направлялась разом з копією позову та доданими до нього документами, відповідач не отримала, з причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 18).

За змістом п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є … день про вставлення у судовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування.

За висновками, викладеними у постанові ВС КЦС від 29.01.2025 року кореспонденція, яка була повернена до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до пункту 3 частини восьмої ст. 128 ЦПК України є таким, що її отримав.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України в визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування, знаходження під час провадження справи.

Окрім того, суд констатує що, згадана позовна заява надійшла до Свалявського районного суду 03.03.2025 року, а вже 05.03.2025 року через систему «Електронни суд» відповідачем надавалися додаткові пояснення у згаданій справі, що на переконання суду свідчить про своєчасність отримання відповідачем усіх матеріалів справи (а.с.13).

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19, провадження № 11-24апп21).

Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Суд наголошує, що відмова у продовженні процесуального строку в межах цієї справи не є перешкодою у доступі до правосуддя, адже учасник справи не позбавляється можливості подання такого позову як окремого на загальних підставах.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Заявлене відповідачкою клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову не містить посилань на обставини, які стали істотними перешкодами чи труднощами, для вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений судом строк.

Тобто час такого звернення залежав виключно від її волевиявлення.

Таким чином, ОСОБА_1 не спростовано того, що вона мала можливість подати відповідний зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє ОСОБА_1 права пред`явити позов у загальному порядку.

Враховуючи наведене, суд не вважає застосування наслідків, передбачених ЦПК України щодо зустрічної позовної заяви, поданої з пропуском встановленого строку та без доведення непереборності підстав, що стало причиною пропуску такого строку, проявом надмірного формалізма.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст. 12, 43, 49, 121, 126, 127, 193, 194, 197, 198, 200, 258-261 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку та відкладення розгляду справи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І. Уліганинець

27.05.2025 року