Справа № 184/825/25
Номер провадження 2-о/184/89/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна матір ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Заповіту на випадок своєї смерті мати не залишила. Протягом встановленого законом строку заявниця не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, заявниця на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в її житловому будинку АДРЕСА_1 . Мати заявниці ОСОБА_2 протягом останніх років свого життя страждала на старече слабоумство та деменцію. Це синдром, який у неї проявлявся через розлади і деградацію пам`яті, мислення і поведінки. Тому за віком та за станом здоров`я вона потребувала догляду та сторонньої допомоги в веденні домашнього господарства, мала потребу в допомозі по догляду за житловим будинком, в якому проживала, та за прибудинковою земельною ділянкою. Починаючи з 2012 року і до дня смерті заявниця проживала однією сім`єю разом з матір`ю, вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет сім`ї, разом харчувалися, витрачали пенсії на придбання ліків, на оплату комунальних послуг та на інші необхідні витрати для проживання. Після смерті матері заявниця залишилася проживати в її житловому будинку, користується ним та несе усі необхідні витрати по його утриманню. В березні 2025 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її матері та надала усі необхідні документи. Однак приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 26 березня 2025 року відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що заявницею пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини. Разом з тим вона роз`яснила право звернення до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у разі, якщо заявниця постійно проживала разом зі своєю матір`ю на час її смерті. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Заінтересовані особи Покровська міська рада Дніпропетровської області, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника Покровської міської ради Дніпропетровської області надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, вислухавши доводи представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 років померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір`ю зареєстрована ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_4 .

28 лютого 1970 року заявниця ОСОБА_3 вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_5 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.03.2025 року. Вказаний шлюб був розірваний.

03 лютого 1994 року заявниця ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_10 ». 16.08.2000 року вказаний шлюб був розірваний, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 10.09.2024 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Орджонікідзевською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 18 листопаду 1999 року за реєстровим номером 1242, зареєстрованого «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації».

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Бойко Л.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті її матері та надала усі необхідні документи.

Однак приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 26 березня 2025 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що ОСОБА_1 пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини.

Як вказує ОСОБА_1 , вона на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 в її житловому будинку АДРЕСА_1 . Заяву про відмову від спадщини не подавала. ОСОБА_2 померла у віці 92 років. Протягом останніх років свого життя вона страждала на старече слабоумство, на деменцію. Це синдром, який у неї проявлявся через розлади і деградацію пам`яті, мислення і поведінки. Тому за віком та за станом здоров`я вона потребувала догляду та сторонньої допомоги в веденні домашнього господарства, мала потребу в допомозі по догляду за житловим будинком, в якому проживала, та за прибудинковою земельною ділянкою. В 2012 році стан її здоров`я значне погіршився. Це було пов`язане з тим, що вона в 2012 році у віці 85 років отримала перелом шийки стегна. Після чого вона вже не мала можливості вільно пересуватися, не могла самостійно здійснювати необхідні гігієнічні процедури, не могла користуватися ванною кімнатою та туалетом, взагалі не могла піднятися з ліжка. Внаслідок чого стан її здоров`я вимагав постійної присутності ОСОБА_1 разом з нею за місцем її проживання. Заявниця не могла залишити її без догляду навіть на півдня. Тому в 2012 році вона була змушена поселитися разом з матір`ю в її житловому будинку і залишалася постійно проживати разом з нею до дня її смерті.

Також, наведений факт підтверджується довідкою №1592/16 від 21.05.2025р., виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Покровської міської ради Дніпропетровської області, відповідно до якої ОСОБА_1 у період часу з 28.11.2017р. по 22.07.2019р. перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області як одержувач компенсаційної виплати за надання соціальних послуг особі, не здатній до самообслуговування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказала, що ОСОБА_10 , яка була до цього ОСОБА_12 жила поряд з нею по сусідству за адресою АДРЕСА_1 . Спочатку її матір ОСОБА_2 жила сама, а потім до неї переїхала проживати її донька, яка весь час піклувалася про неї та доглядала матір. Заявниця поховала свою матір та всіх родичів.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 вказала, що вона особисто знає заявницю, яка доглядала за своєю матір`ю 2017-2019р. Її матір хворіла та не взмозі була сама себе обслуговувати. Крім доньки більше не було інших родичів у померлої ОСОБА_14 .

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вказав, що ОСОБА_10 ( ОСОБА_16 проживає в батьківському будинку через паркан із ним. Стверджує, що донька ОСОБА_17 проживала разом зі своєю матір`ю, вела з нею спільний бюджет, лікувала та доглядала її до дня її смерті.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно до ч.2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі викладеного, у суду не виникає сумнівів відносно того, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 263-265, 279, 317 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю осіб, а саме: дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2012 року по день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 28.05.2025 року.

Суддя Покровського міського суду В. О. Коваленко