2/465/1302/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30.05.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - cудді Дзеньдзюри С.М.,

за участі секретаря судового засідання Балаболки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визначення ідеальних часток у квартирі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визначення ідеальних часток у квартирі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 26.04.1999 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Квартира складається з 3-х житлових кімнат та кухні, житлова площа квартири становить - 41,00 кв.м.. Загальна площа квартири становить 65,9 кв.м. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2011 року спадкоємцем 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 стала його дружина ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2020 року спадкоємцем 1/5 частки вказаної вище квартири після смерті ОСОБА_4 стала її донька ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.Відповідно до заповіту від 22.01.2020 року ОСОБА_3 все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петельки Ігоря Васильовича відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 . Спадщину позивачка прийняла. Однак, не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки не визначена частка у спільній сумісній власності на квартиру ОСОБА_2 , брата позивачки. Відповідач не спілкується з позивачкою, не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, відтак така його поведінка не дає змогу оформити право власності на часку спірної квартири після смерті матері позивачки.

Відтак, виходячи з принципу рівності часток співвласників майна частки позивачки та відповідача у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 становлять по 1/5 частині. Враховуючи, що померлій ОСОБА_3 на день смерті належало 3/5 частки майна у квартирі АДРЕСА_1 тому спадкоємець за заповітом позивачка спадкує 3/5 частки у вказаній квартирі.

Враховуючи вищевикладене просить суд визначити за ОСОБА_2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частки набутої в порядку виділу з майна, що є у спільній сумісній власності. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки майна квартири АДРЕСА_1 , набутих в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Судові витрати стягнути з ОСОБА_2 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, від її представниці до суду надійшла заява, в якій позов підтримала, просила такий задоволити, щодо винесення заочного рішення суду не заперечила.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток засобами поштового зв`язку рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою його реєстрації. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Третя особа Приватний нотаріус ЛМНО Петелька І.В. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши їх фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на квартиру (будинок) від 26.04.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відповідно до Технічного паспорту на приватизовану квартиру виданого Львівським обласним бюро технічної інвентаризації квартира складається з 3-х житлових кімнат та кухні, житлова площа квартири становить - 41,00 кв.м. загальна площа квартири становить 65,9 кв.м. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2011 року спадкоємцем 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 стала його дружина ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2020 року спадкоємцем 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 стала її донька ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. від 22.01.2020 року ОСОБА_3 все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 уклали шлюб, актовий запис № 2731, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: " ОСОБА_8 ".

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 18.04.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 69926445 від 05.09.2022 року у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петельки Ігоря Васильовича відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно зі ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Окрім цього, за змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа-повідомленя Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Петельки І. В. від 31.01.2025 року вих №16/01-16 видати свідоцтво не видається можливим, у зв`язку з тим, що між співвласниками за життя спадкодавця не було досягнуто домовленості щодо визначенняїх часток у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Суд вважає, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 вимоги щодо визнання за нею права власності на 3/5 частки у спадковому майні після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, оскільки враховуючи, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , окрім позивачки є ще один спадкоємець першої черги - відповідач ОСОБА_2 , позивачка має право, як спадкоємець першої черги на спадкування майна померлої матері, а саме на 3/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 які належали її матері за життя.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відтак, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 6484,56 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович про визначення ідеальних часток у квартирі та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задоволити.

Визначити за ОСОБА_2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/5 частки набутої в порядку виділу з майна, що є у спільній сумісній власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки майна квартири АДРЕСА_1 , набутих в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6484 (шість тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 56 коп. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленомуЦивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Петелька Ігор Васильович, адреса: 79057, м.Львів, вул.Чупринки, 74.

Суддя Дзеньдзюра С.М.