Справа №705/2607/25
2/705/2199/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14.05.2025 м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відповідний актовий запис № 572, свідоцтво про шлюб (серія НОМЕР_1 ); спільну дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з позивачем.

Таким чином, фактично у позовних вимогах позивачем, крім вимоги про розірвання шлюбу, зазначено ще одну позовну вимогу визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Звернення до суду здійснюється, зокрема, шляхом пред`явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п. 4), суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Позивач ставить вимоги про розірвання шлюбу та визначення місце проживання дитини з матір`ю.

Проте до матеріалів позовної заяви не додано документів, які підтверджують, що дійсно малолітня донька сторін проживає з матір`ю.

У позовній заяві також не зазначено, якими доказами підтверджується факт проживання дитини з позивачем, не додано до позовної заяви відповідних документів (довідки про склад сім`ї, акту про фактичне проживання тощо).

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України (далі СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Разом з тим, позивач не залучає відповідний орган опіки і піклування до участі у розгляді справи та позовна заява не містить відомостей, чи зверталася позивач до органу опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо місця проживання дитини. У разі якщо зверталася, не зазначено чи надано відповідним органом опіки та піклування висновок про визначення місця проживання дитини та не долучено такого висновку до матеріалів позовної заяви.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава визначення місця проживання дитини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язана виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) вказано, що «Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло».

На виконання зазначених норм, зокрема ст. 19 СК України, а також на виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України до матеріалів позовної заяви не додано актів обстеження житлових умов на предмет визначення місця проживання дитини та інших документів, що стосуються справи (висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, документів, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання).

Тому дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Фактично позивач заявила дві позовні вимоги: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю. При цьому судовий збір сплачено лише за одну позовну вимогу, а за другу вимогу немайнового характеру відомостей про сплату судового збору у розмірі 1211 гривень 20 копійок матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

Частина 3 статті 6 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків позовної заяви, строк на їх усунення доцільно визначити терміном десять днів із дня отримання копії ухвали.

Спосіб усунення недоліків подання позовної заяви в новій редакції із зазначенням та долученням відповідних доказів та у разі залишення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю сплаті судового збору за вказану вимогу у визначеному розмірі.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І.Єщенко