Справа № 442/4801/23 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-з/811/47/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
19 травня 2025 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря: Марко О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання демонтувати кований навіс,
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 , просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 травня 2024 року залишено без змін.

22.02.2025 року відповідач ОСОБА_1 надіслала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 6000 грн., посилаючись на те, що у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено вимогу про стягнення даного виду судових витрат та долучено докази їх оплати, згідно акта №1 прийняття-передачі наданих послуг від 27.09.2024 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, а їх неявка, відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви, у зв`язку з чим, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, відтак, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 19.05.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 03.10.2024 року, відповідач ОСОБА_1 просила стягнути витрати на правничу допомогу, докази на підтвердження яких долучила до відзиву (а.с.110-115), а саме: договір про надання правової допомоги від 12.09.2023 року, акт №1 прийняття-передачі наданих послуг від 27.09.2024 року, відповідно до якого, адвокат надала, а клієнт прийняла наступні послуги: аналіз законодавства та судової практики для підготовки відзиву на апеляційну скаргу (2 години) 3000 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу (2 години) 3000 грн., та квитанцію до прибуткового касового ордера №34 від 27.09.2024 року, видану на підставі договору про надання правової допомоги від 12.09.2023 року та акту №1 прийняття-передачі наданих послуг від 27.09.2024 року, на суму 6000 грн.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону й те, що до закінчення судових дебатів сторона відповідача зробила відповідну заяву про компенсацію витрат на правничу допомогу і подала докази на підтвердження понесених витрат, така заява підлягає вирішенню апеляційним судом шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

Колегія суддів вважає розмір витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем на стадії апеляційного розгляду справи і описаних в акті прийняття-передачі наданих послуг, необґрунтовано завищеним.

Так, зокрема, на стадії апеляційного розгляду справи правова позиція сторони є вже сформованою, а всі докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, досліджені в суді першої інстанції, відтак, підстав для висновку про складнощі у написанні адвокатом відзиву на апеляційну скаргу немає, тому, ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 та стягнення з позивача ОСОБА_2 у її користь понесених витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 грн., що за встановлених обставин буде відповідати принципу співмірності розміру судових витрат із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт на стадії апеляційного розгляду справи (подання відзиву на апеляційну скаргу), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи та результатів її розгляду.

Керуючись ст.ст.137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови. Повний текст додаткової постанови складений 19 травня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич