Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1015/25
Провадження № 2-з/945/9/25
УХВАЛА

23 травня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Лопіної О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 945/1015/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника Коренко Тетяну Володимирівну в системі «Електронний суд» сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом з позовомОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову. У вказаній заяві заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на транспортний засіб автомобіль марки OPEL ASTRA, 2010 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 29.04.2006 року по 16.04.2025 рік ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.04.2025 року по справі 945/2951/24 шлюб між сторонами було розірвано.

У період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти подружжя було набуто спірне майно, а саме: 27 січня 2022 року подружжя придбало автомобіль марки OPEL ASTRA, 2010 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 .

Заявниця зверталась до ОСОБА_2 і в письмовій і в усній формі щодо добровільного, договірного врегулювання питання, але Відповідач не проявляв згоди на мирне вирішення питання щодо поділу спільного автомобіля, заперечує проти поділу майна та вважає, що автомобіль має залишитись в нього без надання компенсації Позивачу, тому у колишнього подружжя виник спір щодо поділу автомобіля, а невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду стосовно вимоги про поділ майна подружжя, вирішення якої буде передано до суду.

Надати правовстановлюючі документи на транспортний засіб заявник не може оскільки вони знаходяться у відповідача, копій у неї не залишилось, відповідач добровільно відмовляється їх надати.

Враховуючи викладене, заявник вважає вид забезпечення позову у виді накладення арешту на належне відповідачу на праві власності майно таким, що є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а також приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення вимог позивача, що призведе до порушення її прав, і за таких обставин, заява про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою, та просить суд задовольнити вище зазначену заяву.

Дослідивши заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, і з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

У вступній частині постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім цього, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення, законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер (постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 755/1357/18).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо і охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника) (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 766/18228/17; постанова Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц).

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таким чином, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Заявниця ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову зазначає та до заяви додає письмові докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, і, що існує можливість відчуження спірного транспортного засобу третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділу), вчинення інших дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Обраний заявником спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Необхідність збереження правового статусу транспортного засобу відповідає умовам вжиття заходів забезпечення позову та застосуванню правил частини 2 статті 149 ЦК України.

Такі умови можуть бути забезпечені тимчасовою забороною розпорядження цим майном.

Отже, невжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті і набрання законної сили судовим рішенням, може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких заявник звернувся до суду, призвести до зміни власника спірного майна та вплинути на виконання цього рішення.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149 - 153, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 945/1015/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки OPEL ASTRA, 2010 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Олена ЛОПІНА