Справа № 159/7972/24
Провадження № 2/159/304/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

у складі головуючого судді Лесика В.О.,

за участю секретаря судового засідання Куптій Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким: зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні власністю - 19/100 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 не чинити їй перешкод у користуванні вказаною часткою будинку шляхом передачі ключів від вхідних замків дверей вказаного будинку; зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні власністю - 19/100 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення свої речей з кімнати 1-5 площею 6,0 кв.м., кімнати 1-6 площею 20,3 кв.м. згідно технічного паспорту.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви посилається на наступні обставини: за життя батько позивача ОСОБА_5 згідно договору дарування подарував їй 19/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами розташованого по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 508 кв.м., яка знаходиться за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, спадкоємцями першої черги є позивач та відповідачі у справі, які прийняли спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину 81/300 житлового будинку кожна. Позивач не оформила свою частку житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька. Вказує, що оскільки на даний час в неї виникла потреба проживати в належній їй частині будинку, однак відповідачі в свою чергу, перешкоджають у доступі до належних їй кімнат вказаного будинку та на її прохання надати ключі від будинку відмовляються. З цих підстав, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на позов.

18 лютого 2025 року представником відповідачів ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було подано до суду відзив в якому позов не визнає, заперечує проти його задоволення. Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачами чиняться їй будь-які перешкоди у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своєю часткою у справі спільної часткової власності, в тому числі перешкоди у доступі до такої частки. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді.

Позовна заява подано до суду 27 листопада 2024 року.

28 листопада 2024 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача.

20 січня 2025 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідачів.

Ухвалою судді від 20 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання. Одночасно, відповідачам надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Позивач додатково пояснила, що з відповідачами у справі, тобто з матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 фактично перебуває у неприязних стосунках через їх перешкоди у користуванні житлом. Вона неодноразово намагалася зайти в будинок про те, ОСОБА_3 чинила відповідні перешкоди, а тому вона змушена була звертатись в органи поліції. На даний час вона не може зайти в будинок щоб проживати там, оскільки немає ключів від вхідних дверей. За таких обставин просить позов задовольнити.

У ході судового розгляду відповідач ОСОБА_3 позов фактично не визнала, з підстав викладених у відзиві на позов. Ствердивши, що будь-яких перешкод у користуванні житлом ОСОБА_1 не чинить. Однак, через характер та поведінку позивача ОСОБА_1 , з останньою спільно проживати не може. Не заперечувала тієї обставини, що позивач є співвласником житла про те, ключі від вхідних дверей на даний час їй не надано.

У ході судового розгляду відповідач ОСОБА_4 позов не визнала. Пояснила, що будь-яких перешкод у користуванні житлом позивачу не створює, оскільки вона там з 2002 року не проживає та будь-якого рухомого майна що належить їй не має, хоча є також співвласником будинку. З наведених підстав в задоволенні позову просили відмовити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до договору дарування 19/100 частки будинку від 04 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1324, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С., дарувальник ОСОБА_5 передав безоплатну у власність обдарованій ОСОБА_1 19/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 . У володіння та користування ОСОБА_1 переходять : кімната 1-5 площею 6,0 кв.м., кімната 1-6 площею 20,3 кв.м.

На підставі договору дарування, посвідченого04 липня 2011 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С., зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на 19/100 житлового будинку на АДРЕСА_1 ( Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2024).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 04 липня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №1323, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Ваврищук В.С., дарувальник ОСОБА_5 передав безоплатну у власність обдарованій ОСОБА_1 земельну ділянку площею 508 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожній, належить на праві спільної часткової власності по 81/300 частин житлового будинку за адресою: в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про право на спадщину виданих державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Голомис С.В.

Вимогою позивача від 28.10.2024 року скероване відповідачам доводиться та обставина, що останніх повідомлено про необхідність у 7 денний термін усунути їй перешкоди в користування її частиною житлового будинку на АДРЕСА_2 , а саме: шляхом ОСОБА_7 надати позивачу ключі від вхідних дверей або надати можливість зробити дублікат ключів, а ОСОБА_4 звільнити кімнату 1-5 площею 6,0 кв.м. та кімнату 1-6 площею 20,3 кв.м. від речей з наданням їй можливості розмістити свої речі.

04 квітня 2025 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Голомис С.В. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають по 1/3 частки у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частка видано це свідоцтво складається з 81/100 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.04.2025 року ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 81/300 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні письмові докази приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, ОСОБА_3 не надає ключів від вхідних дверей, у зв`язку з чим вона не має доступу до житлового будинку. Окрім того, особисті речі відповідача ОСОБА_4 , знаходяться в кімнатах які належать позивачу на праві часткової власності, а тому ОСОБА_1 не може зайти у будинок та має перешкоди у доступі до житла.

У ході судового розгляду встановлено і це не оспорюється сторонами, що вони в різних частках мають право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Розподіл будинку в натурі не проводився і не визначався порядок користування майном.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що позивач є співвласником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а звернення позивача до правоохоронних органів з приводу спору щодо житла, а також відмова відповідача ОСОБА_3 надати ключі від замків у належному на праві власності майні свідчать про протиправність дій, спрямованих на перешкоди позивачу у користуванні її житлом.

Дану обставину фактично визнала в судовому засіданні ОСОБА_3 та підтверджено об`єктивно зверненням із заявами позивача до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про відмову відповідачем ОСОБА_3 щодо допуску до належного житла.

Станом на час розгляду цієї справи позивачка ОСОБА_1 є співвласником спірного домоволодіння, а тому має право вільно користуватись ним.

Судом встановлено, що іншим співвласником ОСОБА_3 встановлено замки на дверях будинку, а позивачка не має таких ключів від замків дверей та у добровільному порядку спір стосовно доступу до будинку між сторонами не врегульовано.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до обгрунтованого висновку, про те що права позивача ОСОБА_1 , як законного співвласника, щодо володіння та користування належній їй частиною житлового будинку, відповідно до її частки у праві спільної часткової власності порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у здійсненні такого права та надати позивачу дублікат ключів від спірного житлового будинку.

Що стосується вимог позивача до ОСОБА_4 то слід зазначити, що вони є безпідставними, оскільки встановлено, що остання не проживає в спірному будинку тривалий час та будь-яким чином не чинить перешкоди в користуванні житлом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням викладеного, в задоволенні позову до ОСОБА_4 слід відмовити.

Таким чином, аналізуючи наведені вище встановлені фактичні обставини по справі та норми законодавства що регулюють дані правовідносини, суд приходить до однозначноого висновку про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, а тому слід з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Що стосується вимоги про стягнення 10000 грн витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 8статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

На підтвердження зазначених витрат позивач надала копію договору про надання юридичних послуг від 01.10.2024 адвокатом Шереметою В.М., додаток до договору від та акт виконаних робіт 26.11.2024, квитанція до прибуткового касового ордера від 26.11.2024 на суму 5000 грн.; копію договору про надання юридичних послуг від 21.02.2025 адвокатом Клімуком О.С., додаток до договору від та акт виконаних робіт 25.02.2025, квитанція до прибуткового касового ордера від 25.02.2025 на суму 5000 грн

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 10000 грн є завищеними.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених ним під час подачі позову витрат на правову допомогу.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом робіт, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 355, 358, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , який є спільною частковою власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зобов`язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 дублікат ключів від житлового будинку АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: В.О.Лесик