Справа № 464/4992/21
пр.№ 2-др/464/20/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2025 м. Львів
Сихівський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Мички Б.Р.
за участі секретаря судового засідання Севери Ю.В.
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,
рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09.04.2025 позов задоволено частково. Визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Tesla Model X P90D 5dr AT р.н. НОМЕР_1 , автомобіль Land Rover Range Rover 3,0 р.н. НОМЕР_2 , автомобіль Jeep Cherokee р.н. НОМЕР_3 , автомобіль Honda GL 1800 р.н. НОМЕР_4 . Поділено спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в цілому. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки в спільному майні у розмірі 365998,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 862,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 в Державний бюджет України 5 947,50 грн судового збору.

В ході судового розгляду даної справи позивачем заявлено про наявність у неї судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу та витрат за проведення експертиз по справі.

Від позивачки ОСОБА_1 22.04.2025 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій остання просила стягнути з відповідача 26224 грн. витрат за проведення експертиз та 120000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

08.05.2025 року представник відповідача подала клопотання про зменшення судових витрат, у яких вказала, що витрати на правову допомогу у розмірі 120000 грн. є значно завищеними та не відповідають обсягу роботи адвоката. Визнала витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивачка заяву підтримала з підстав, зазначених у такій, просила таку задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви, вказала, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірним із складністю справи та вважає такий розмір значно завищеним. Зокрема, покликається на неодноразові збільшення позивачем позовних вимог з подальшою відмовою від таких чи залишення їх без розгляду, і як наслідок, безпідставного збільшення об`ємів справи та кількості судових засідань.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів. рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із урахуванням наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частини 5 статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 заявлено про судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120000 грн

Встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалась адвокатом Ліпенцевою К.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 20.06.2021.

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, позивачем подано: акт приймання-передачі наданої правової допомоги за договором у цивільній справі №464/4992/21, розрахунок обсягу та вартості виконаної роботи по наданню правової допомоги від 16.04.2025 року.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також заяву представника відповідача про зменшення таких витрат, з огляду на їх неспівмірність складності справи та обсягу наданої правничої допомоги, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи представником позивача неодноразово заявлялися клопотання про забезпечення позову, збільшення позовних вимог, роз`яснення змісту ухвал, що в кінцевому результаті призвело до відмови від частини позовних вимог, безпідставного збільшення об`ємів справи та кількості судових засідань, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат понесених позивачем за правничу допомогу у зв`язку з вказаними обставинами.

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу, клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 35 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат щодо проведення експертиз у справі, суд приходить до наступного.

Згідно висновку експерта №004/24 за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи з якого вбачається, що дійсна ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 в стані пошкодження, які відображені в матеріалах справи, та дійсна ринкова вартість квартири, станом на день її огляду експертом, становить 4773000грн.

Згідно висновку судового експерта Галамай Б.І. №121 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.10.2023 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля Tesla Model X P90D 5dr AT р.н. НОМЕР_1 на момент дослідження 10.10.2023 становить 1791830 грн.

Знідно висновку судового експерта Галамай Б.І. №122 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.10.2023 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля Land Rover Range Rover 3,0 р.н. НОМЕР_2 на момент дослідження 10.10.2023 становить 2012047, 10 грн.

Згідно висновку судового експерта Галамай Б.І. №123 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.10.2023 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля Jeep Cherokee р.н. НОМЕР_3 на момент дослідження 10.10.2023 становить 603760 грн.

Згідно висновку судового експерта Галамая Б.І. №124 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 17.10.2023 року вбачається, що середня ринкова вартість автомобіля Honda GL 1800 р.н. НОМЕР_4 на момент дослідження 10.10.2023 становить 1097359, 31 грн.

Як вбачається із матерілів заяви про стягнення витрат за проведення експертиз позивачка просить стягнути з відповідача витрати у розмірі 18000 грн. за проведення автотоварознавчих експертиз та 8000 грн. за проведення оціночно-будівельної експертизи.

Відповідно до квитанції від 09.10.2023 позивачем ОСОБА_1 сплачено 18000 грн. ТзОВ "фірма "Експертиза" за проведення експертиз транспортних засобів.

Крім цього, згідно квитанції від 27.07.2023 року позивачем ОСОБА_1 сплачено 8000 грн. витрат за проведення судової оціночно - будівельної експертизи.

Згідно квитанції від 15.02.2024 року відповідачем ОСОБА_3 сплачено 8000 грн. за проведення оціночно-будівельної експертизи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Так, за приписами частин шостої - сьомої статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що під час винесення судового рішення судом не вирішено питання про відшкодування відповідачем судових витрат понесених позивачем на оплату послуг за проведення судово автотоварознавчих експертиз, суд враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає за необхідне задовольнити заяву позивача в частині стягнення з відповідача витрат на оплату судово автотоварознавчих експертиз у розмірі 18000 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат у розмірі 8000 грн. за проведення оціночно-будівельної експертизи, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 19.05.2023 року призначено у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Товариства з обмеженою відповідальностю ''Гал - Світ''. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.09.2023 року клопотання судового експерта задоволено. Уточнено питання поставлені експертам для проведення судової оціночно - будівельної експертизи.

Як вбачається, із квитанції від 27.07.2023 року ОСОБА_1 оплачено 8000 грн. за проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Відповідно до квитанції від 15.02.2024 року та згідно висновку експерта (а.с.21 Т.3) відповідачем ОСОБА_3 оплачено 8000 грн. за вирішення другого питання ухвали суду від 12.09.2023 року про проведення судової оціночно - будівельної експертизи.

За наведеного, враховуючи те, що кожним із сторін заявлено окреме питання для проведення судової оціночно-будівельної експертизи, враховуючи те, що рішенням суду визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд не вбачає підстав для відшкодування з сторони відповідача на користь позивача витрат за проведення вказаної експертизи.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 265, 270 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву позивача задоволити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 18000 грн. за проведення транспортно-товарознавчих експертиз.

В решті вимог - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 28.05.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Мичка Б.Р.