Справа № 298/503/25
Номер провадження 2/298/93/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Ротмістренко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Хомин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в с-щі Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд до ОСОБА_2 з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тією обставиною, що між нею та відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено шлюб. Під час шлюбу з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає із нею та перебуває на її утриманні й вихованні. Сімейні стосунки між ними почали поступово погіршуватися, що призвело до постійних безпричинних сварок. Внаслідок чого, між ними зникло взаєморозуміння, вони байдужі до життя та проблем один одного. Будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки в них різні погляди на сімейне життя, обов`язки та цінності. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, фактично шлюбні відносини між ними припинилися більше 8 років до дня подання позову. Як указує позивачка, з відповідачем вони не спілкуються, їй про нього нічого не відомо. Відповідач не займається життям сім`ї, не переживає за фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не допомагає матеріально утримувати її.

Позивачка зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, і є таким, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Також позивачка зазначила в позові, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому вказує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а батько є працездатного віку та ніяким чином не утримує дитину не бере участі у її вихованні. У зв`язку з наведеним вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до його повноліття та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області

від 08 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується розпискою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилася. Однак, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі . Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник позивача адвокат Моняк О.В., також в судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить таку задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, шляхом надіслання судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу його реєстрації, в судове засідання повторно не з`явився. Відзив на позов не подав.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив таке.

В ході судового розгляду встановлено, що 08 травня 2010 року між сторонами укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за № 01. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.05.2010.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.01.2011.

З довідки від 07.02.2025 № 125, виданої начальником відділу ЦНАП Великоберезнянської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент обстеження проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивачка послалась на ту обставину, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем давно припинилися, у зв`язку з чим виникла необхідність такі розірвати. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим вбачає наявність підстав для стягнення в її користь з відповідача аліменти на утримання сина.

Вирішуючи порушений у позові спір про розірвання шлюбу, суд виходить з такого.

На конституційному рівні встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1 ст. 51 Конституції України). Відповідні положення містяться в ч. 1 ст. 21 СК України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно ст. 56 СК України дружина та чоловік має право на свободу та особисту недоторканість, зокрема, право припинити шлюбні відносини (частина третя). При цьому примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частина четверта зазначеної норми).

Однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

В силу положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (частина перша). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В ході судового розгляду встановлено, що на день звернення до суду сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам спільної дитини, примиритись з відповідачем не бажає.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову в частині розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, суд приходить до переконання про наявність підстав для його розірвання.

Стосовно заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає таке.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частин другої наведеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Вирішуючи питання стосовно розміру заявлених позивачкою аліментів, які слід стягнути з відповідача в її користь суд виходить з такого.

В ч. 5 ст. 183 СК України, визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи наведені законодавчі положення, зважаючи на ту обставину, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що за станом здоров`я він не має змоги працювати, його незадовільного матеріального стану суду не надано, зважаючи на ту обставину, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, зважаючи на те, що обов`язок щодо утримання дітей лежить порівну як на батькові, так і на матері, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення сином повноліття.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини та є реально можливим для сплати відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В силу положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., а також з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263 265, 268, 430 ЦПК України,

ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, 180 184, 191 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано Виконавчим комітетом Вишківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 08.05.2010 за № 1, розірвати .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 02.04.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 1211,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1211, 20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 27.05.2025

Головуюча Ротмістренко О.В.