Справа № 307/4322/24
Провадження № 2/307/1055/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивача - прокурора Трикозюк І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради про визнання недійсним рішення Солотвинської селищної ради, договорів оренди земельної ділянки та скасуванні державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Тячівська окружна прокуратура в інтересах держави звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради про визнання недійсним рішення Солотвинської селищної ради, договорів оренди земельної ділянки та скасуванні державної реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням 17 сесії V скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 389 від 10 липня 2008 року надано в оренду відповідачці ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0563 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для індивідуального садівництва строком на 49 років. На підставі вказаного рішення сесії Солотвинської селищної ради 13 серпня 2008 року між Солотвинською селищною радою та ОСОБА_1 , укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Тячівському відділі ДП «Центр ДЗК» від 14 серпня 2008 року за № -001. Згідно вказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0127, площею 0,0563 га (сіножаті) для ведення садівництва. Відповідно до п. 3 вказаного договору на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Пунктом 8 вказаного договору передбачено строк дії договору 49 років.

Крім того, рішенням 17 сесії V скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 390 від 10 липня 2008 року надано в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,24 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства строком на 49 років. На підставі вказаного рішення сесії Солотвинської селищної ради 13 серпня 2008 року між Солотвинською селищною радою та ОСОБА_1 , укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Тячівському відділі ДП «Центр ДЗК» від 14 серпня 2008 року за № -002. Згідно вказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0233, площею 0,24 га (сіножаті) для ведення садівництва (хоча в рішенні сесії цільове призначення для ведення особистого селянського господарства). Відповідно до п. 3 вказаного договору на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Пунктом 8 вказаного договору передбачено строк дії договору 49 років.

В той же час, як встановлено прокуратурою, передані у користування ОСОБА_1 земельні ділянки накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні KHП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради на підставі державного акту на право постійного користування землею cepii I- ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року.

Зокрема, згідно висновку експерта № 670-Е від 29 травня 2023 року за наслідками проведення земельно-технічної експертизи, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:003:0127 (площа накладення 0,0021 га) та :02:003:0233 (площа накладення 0,0372 га) частково накладається на земельну ділянку, яка передана у постійне користування КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, межі якої визначені Державним актом на право постійного користування землею, серії І-ЗК № 000346 (земельна ділянка під № 2).

При цьому, встановлено, що Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради є закладом охорони здоров`я, що надає послуги третинної/високоспеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України, заснованим Комунальною установою «Управління спільною власністю територіальних громад», від імені яких виступає Закарпатська обласна рада, на основі майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст області.

У постійному користуванні KHП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради знаходяться 2 земельні ділянки загальною площею 14,83 га, які відповідно до Державного акту на право постійного користування землею cepii I- ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року надані у постійне користування Солотвинській обласній алергологічній лікарні для розміщення алергологічної лікарні та бази відпочинку згідно рішення сесії Солотвинської селищної ради № 40 від 22 грудня 1997 року. У вказаному Державному акті на плані зовнішніх меж землекористування зазначено дві земельні ділянки: ділянка № НОМЕР_1 площею 8,70 га та ділянка № НОМЕР_2 площею 6,13 га.

Рішенням Закарпатської обласної ради народних депутатів від 23 грудня 1992 року «Про комунальну власність області та програму її приватизації» затверджено перелік об`єктів комунальної власності області, відповідно до якого майно Обласної алергологічної лікарні (КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради) належить до спільної власності територіальних громад, селищ, міст області.

Вказаний державний акт на право постійного користування є дійсним та ніким не скасований.

Відповідно до Земельного кодексу України, припинення права користування, вилучення або передача земельних ділянок комунальної власності за рахунок земель, які перебувають у постійному користуванні, могло відбуватись виключно шляхом прийняття відповідного рішення власника землі за обов`язковим погодженням із користувачем.

Таким чином рішення Солотвинської селищної ради № 389 та № 390 від 10 липня 2008 прийняті з порушенням норм чинного законодавства, оскільки не було отримано згоди землекористувача на вилучення з постійного користування спірної земельної ділянки.

Крім того, в тексті рішень Солотвинської селищної ради № 389 та № 390 від 10 липня 2008, яким передано спірні земельні ділянки у користування ОСОБА_1 також відсутнє посилання на вилучення цієї земельної ділянки з постійного користування.

В той же час, при передачі у користування спірних земельних ділянок ОСОБА_1 жодна з підстав припинення права користування земельною ділянкою, викладених в ст. ст. 141, 143, 144 Земельного Кодексу України не встановлена та підстав для її передачі у власність без відповідного згоди постійного землекористувача у Солотвинської селищної ради не було.

Крім того, як вже зазначалось, відповідно до державного акту на право постійного користування І-ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року надано обласній алергологічній лікарні дві земельні ділянки для розміщення алергологічної лікарні та бази відпочинку.

При цьому, з аналізу вказаного державного акту вбачається, що одна земельна ділянка (№ НОМЕР_1 площею 8,7 га) надана під розміщення алергологічної лікарні, а інша (№ 2 площею 6.13 га) під розміщення бази відпочинку.

Крім того, земельна ділянка відповідно до державного акту на право постійного користування І-ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року під № 2 відноситься до земель рекреаційного призначення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

В той же час, Солотвинською селищною радою, в порушення вищенаведених норм, передано у користування ОСОБА_1 земельні ділянки для індивідуального садівництва та ведення особистого селянського господарства, що відповідно до 22 Земельного кодексу України, відносить до земель сільськогосподарського призначення без зміни відповідного цільового призначення земель у встановленому законом порядку.

При цьому, згідно договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233 така передана в оренду для ведення садівництва, хоча згідно рішення Солотвинської селищної ради № 390 від 10.07.2008 така передана в оренду для ведення особистого селянського господарства.

Визнання недійсним рішень Солотвинської селищної ради про надання в оренду ОСОБА_1 спірних земельних ділянок, на підставі яких укладено та зареєстровано договори оренди на спірні земельні ділянки впливає на можливість реалізації прав особи, що його отримала, щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту.

З огляду на вищенаведене, оскільки є підстави вважати, що рішення 17-ої сесії V скликання Солотвинської селищної ради № 389 та № 390 від 10 липня 2008 року прийняті всупереч вимогам чинного законодавства України, вважає, що такі рішення, а також договори оренди спірних земельних ділянок від 13 серпня 2008 року, які укладені на підставі вказаних рішень органу місцевого самоврядування є незаконними та підлягають визнанню недійсними.

Оскаржуваними рішеннями Солотвинської селищної ради спірні земельні ділянки незаконно віднесено до земель сільськогосподарського призначення, водночас з наведених у позовній заяві доказів встановлено, що такі належить до земель рекреаційного призначення.

Отже, Солотвинською селищною радою незаконно змінено цільове призначення земельних ділянок. За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0233 та :02:003:0127 у Державному земельному кадастрі із вказаним незаконним цільовим призначенням порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права.

В той же час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка в такому не зареєстрована.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту та поновлення прав держави, належним та ефективним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є також скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрацій земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0233 та :02:003:0127.

КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня», уже тривалий час не вжито заходів щодо визнання недійсними рішень Солотвинської селищної ради від 10 липня 2008 року № 389 та № 390, а також договорів оренди земельних ділянок від 13 серпня 2008 року, пропри те, що вказаний правочин перешкоджає належним чином використовувати комунальну власність земельні ділянки загальною площею 0,2963 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :02:003:0233 та :02:003:0127.

Надання у користування земельних ділянок ОСОБА_1 з порушенням вимог земельного законодавства, суперечить інтересам держави та перешкоджає законному постійному користувачу вказаної земельної ділянки здійснювати користування спірною земельною ділянкою.

Враховуючи вище викладене, існує необхідність захисту інтересів держави Тячівською окружною прокуратурою, оскільки закріплені нормами Конституції України та іншими правовими актам інтереси держави у своїй основі потребують здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, тощо і можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді або держава може вбачати свої інтереси і в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки орган уповноважений державою на захист інтересів держави відсутній, вбачаються правові підстави для звернення прокурора з позовом до суду у межах своєї компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» в якості позивача, а тому вказаний позов вноситься прокурором в інтересах держави як позивачем.

Підставою для звернення Тячівської окружної прокуратури із даною позовною заявою до суду є порушення інтересів держави, які полягають у неналежному регулюванні земельних відносин з метою відновлення встановленого земельним законодавством порядку дотримання передачі земельних ділянок у власність та забезпечення права на землю держави, раціонального використання та охорони земель.

При цьому, інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого «інтересів держави», про які зазначено в ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Позивачу Тячівській окружній прокуратурі, стало відомо про факт надання у користування ОСОБА_1 земельних ділянок, які накладаються на землі, які перебувають у постійному користуванні КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради лише з моменту проведення відповідного експертного дослідження (висновку експерта № 670-Е) від 29 травня 2023 року, адже державний акт на право постійного користування землею cepii I- ЗК № 000346 від 27 березня 1998 року, є старого взірця та зазначені на ньому земельні ділянки не були винесені в натурі з присвоєнням кадастрового номера та прив`язки до системи координат, що позбавляло можливості прокуратуру чітко встановити наявність або відсутність накладення спірної земельної ділянки на землі, які перебувають в користуванні, в зв`язку з чим, строк позовної давності на звернення до суду є не пропущеним.

Враховуючи викладене, просить визнати недійсним рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району № 389 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду». Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 13 серпня 2008 про передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0127. Визнати недійсним рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району № 390 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду». Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 13 серпня 2008 року про передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233. Скасувати реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Закарпатської області витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 18168,00 гривень.

14 жовтня 2024 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом, призначено справу до підготовчого судового засідання, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалися.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року у справі залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради.

24 квітня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених підстав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу без участі представника.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗК №000346 від 27 березня 1998 року Обласній алергологічній лікарні на підставі рішення Солотвинської селищної Ради народних депутатів від 22 грудня 1997 року №40 передано у постійне користування для розміщення алергологічної лікарні та бази відпочинку 14,83 гектарів землі, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №238 (а.с.19-20).

Відповідно до рішення 17 сесії V скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району № 389 від 10 липня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачці ОСОБА_1 на умовах оренди та надано в оренду земельну ділянку, площею 0,0563 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення садівництва строком на 49 років. Встановлено орендну плату в розмірі 788,00 грн. в рік (а.с.25).

На підставі вказаного рішення сесії Солотвинської селищної ради № 389 від 13 серпня 2008 року між Солотвинською селищною радою та ОСОБА_1 , укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Тячівському відділі ДП «Центр ДЗК» 14 серпня 2008 року за № -001. Згідно вказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0127, площею 0,0563 га (сіножаті) для ведення садівництва. Відповідно до п. 3 вказаного договору на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Пунктом 8 вказаного договору передбачено строк дії договору 49 років (а.с.32-36).

Згідно рішення 17 сесії V скликання Солотвинської селищної ради Тячівського району № 390 від 10 липня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачці ОСОБА_1 на умовах оренди танадано в оренду земельну ділянку, площею 0,24 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства строком на 49 років. Встановлено орендну плату в розмірі 3360,00 грн. в рік (а.с.26).

На підставі вказаного рішення сесії Солотвинської селищної ради № 390 від 13 серпня 2008 року між Солотвинською селищною радою та ОСОБА_1 , укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у Тячівському відділі ДП «Центр ДЗК» 14 серпня 2008 року за № -002. Згідно вказаного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0233, площею 0,24 га (сіножаті) для ведення садівництва. Відповідно до п. 3 вказаного договору на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Пунктом 8 вказаного договору передбачено строк дії договору 49 років (а.с.27-32).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 398223178 від 08 жовтня 2024 року, відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0127 відсутні (а.с.37).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 398223385 від 08 жовтня 2024 року, відомості щодо земельної ділянки кадастровий номер: :02:003:0233 відсутні (а.с.38).

Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №670-Е від 29 травня 2023 року встановлено, що досліджувані земельні ділянки за кадастровим номерами :02:003:0127, :02:003:0233 частково накладаються на земельну ділянку, яка передана у постійне користування Обласній алергологічній лікарні (зараз КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської області), межі якої визначені Державним актом на право постійного користування землею серія 1-ЗК № 000346 ( земельна ділянка під № 2 ), площею 6,13 га, площу накладання (див . Таблиця 1) (а.с.39-89).

Відповідно до витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної оцінки земельних ділянок від 08 жовтня 2024 року, грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:02:003:0233 становить 1584,26 грн. (а.с.90).

З витягу №НВ-024 із технічної документації з нормативної оцінки земельних ділянок від 08 жовтня 2024 року, грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:02:003:0127 становить 371,64 грн. (а.с.91).

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно зі ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; (ст.141 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 149 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Таким чином, рішення Солотвинської селищної ради № 389 та № 390 від 10 липня 2008 року прийняті з порушенням вимого Земельного кодексу України, оскільки припинення права користування, вилучення або передача земельних ділянок комунальної власності за рахунок земель, які перебувають у постійному користуванні, могло відбуватись виключно шляхом прийняття відповідного рішення власника землі за обов`язковим погодженням із користувачем.

Згідно ст. 143 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів; в) конфіскації земельної ділянки; г) викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Крім того, відсутні відомості про вилучення вказаних земельних ділянок з постійного користування KHП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради.

Статтею 19 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено такі категорії земель: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 20 ЗК України в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Статтею 50 ЗК України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Відповідно до статті 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Статтею 52 ЗК України визначено, в редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Виходячи з принципу ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель, зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

ЗК України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК України).

Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки, встановленого законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку, потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку. Порушення порядку зміни цільового призначення земельної ділянки (не дотримання процедури) має наслідком скасування розпоряджень, ухвалених без його дотримання (стаття 21 ЗК України).

Отже, в порушення зазначених норм Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області передала спірні земельні ділянки ОСОБА_1 для ведення садівництва та особистого селянського господарства без належної зміни цільового призначення земель у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №670-Е від 29 травня 2023 року встановлено, що досліджувані земельні ділянки за кадастровим номерами… :02:003:0127, :02:003:0233… частково накладаються на земельну ділянку, яка передана у постійне користування Обласній алергологічній лікарні (зараз КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської області ), межі якої визначені Державним актом на право постійного користування землею серія 1 - ЗК № 000346 ( земельна ділянка під № 2 ), площею 6,13 га.

При цьому, доказів про зміни виду використання спірних земельних ділянок відповідачем суду не подано.

Статтею 21 ЗК України, передбачено, що у випадку порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Тому прийняті рішення Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області № 389 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки на умовах оренди» та № 390 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки на умовах оренди» для ОСОБА_1 є незаконним та підлягає визнанню недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ст. ст.13,16 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів.

Відповідно до пп. «в» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Таким чином, оскільки, наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов`язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній чи комунальній власності, враховуючи, рішення Солотвинської селищної ради Закарпатської області №389 та № 390 від 10 липня 2008 року про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 є недійсними, а тому відповідно, і договори оренди землі за вказаними рішеннями, в силу вимог ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, також підлягають визнанню недійсними.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За змістом ч. 1 ст. 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

За приписами ст. З Закону України «Про Державний земельний кадастр» основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, с зокрема, принципи об?єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Рішеннями Солотвинської селищної ради спірні земельні ділянки незаконно віднесено до земель сільськогосподарського призначення, проте як встановлено судом дані земельні ділянки належить до земель рекреаційного призначення.

За наведених обставин, подальша наявність відомостей щодо земельної ділянки з кадастровими номерами :02:003:0233 у Державному земельному кадастрі із вказаним цільовим призначенням порушуватиме принципи об?єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушенного права.

Абзацом 2 частини 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

В той же час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка в такому не зареєстрована.

З огляду на незаконність державної реєстрації спірної земельної ділянки також підлягає скасуванню реєстрація спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233 у Державному земельному кадастрі.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених цим Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч.1ст. 2 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Отже, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Прокурор у даній справі звернувся із позовом з підстав порушення Солотвинською селищною вимог земельного законодавства, що позбавляє Солотвинську селищну раду можливості звертатись до суду як позивача.

Так, Солотвинська селищна рада є одним зі співвідповідачів, рішення якої оскаржується через недотримання вимог земельного законодавства та порушення інтересів територіальної громади при надані спірних земельних ділянок в оренду.

Таким чином, на переконанням суду, з метою захисту інтересів держави обґрунтованою є необхідність звернення прокуратури до суду в інтересах держави.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави до Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради про визнання недійсним рішення Солотвинської селищної ради, договорів оренди земельної ділянки та скасуванні державної реєстрації.

Судові витрати, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягнення з відповідачів.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 389 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки на умовах оренди».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 13 серпня 2008 року, укладений між Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0127, площею 0,0563 га.

Визнати недійсним рішення Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 390 від 10 липня 2008 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки на умовах оренди».

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 13 серпня 2008 року, укладений між Солотвинською селищною радою Тячівського району Закарпатської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233, площею 0,24 га.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0233 у Державному земельному кадастрі.

Стягнути в рівних частинах з Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 18 168 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят вісім ) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Відомості про учасників справи:

Позивач Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області в інтересах держави, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Незалежності, 27, Закарпатської області, .

Відповідач - Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, адреса місцезнаходження: 90575, с-ще Солотвино, вул. Харківська, 1, Тячівського району, Закарпатської області, .

Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, адреса місцезнаходження: 90575, с-ще Солотвино, вул. Зарічна, 22, Тячівського району, Закарпатської області, .

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2024 року.

Суддя М.Д.Стецюк