Справа №705/968/25
2/705/1599/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Душина О.В.,

при секретарі Ковальчук Т.М.;

за участі:

представника позивача Кравченка Р.М.,

відповідач не з`явилась,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа Відділ ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Тихий, 3а, м. Умань, Черкаська область, ) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

1.Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ВДВС у м. Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 10.08.2000 року виданого Відділом житлового господарства Уманського міськвиконкому 10 серпня 2000 року за № 239 квартира АДРЕСА_3 належить: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом, яке додається до позовної заяви.

ОСОБА_1 не зареєстрований та не проживає у даному житловому приміщенні із 2004 року, оскільки зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 після розлучення у із ОСОБА_7 . Частка ОСОБА_1 у даному житловому приміщенні складає 1/6 частки.

Після розлучення із ОСОБА_2 , починаючи із 2004 року не проживає однією сім`єю та спільного господарства не веде, не бере участь у витратах на утримання житлової квартири АДРЕСА_3 .

Підставою для звернення до суду є та обставина, що у відповідності до виконавчого листа Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2012 року № 2- 472 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи із 21.03.2001 року до повноліття дитини, із нього стягувалися аліменти на утримання його доньки ОСОБА_6 .

Сімейне споріднення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Уманської міської ради від 12 червня 1998 року (свідоцтво додається).

У зв`язку із досягненням доньки ОСОБА_8 повноліття, постановою державного виконавця Уманського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області 28 червня 2016 року було закінчено виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 . При цьому чинність арештів та заборон на майно ОСОБА_1 припинено не було.

На сьогодні ОСОБА_1 прийняв рішення щодо дарування 1/6 частки житлової квартири АДРЕСА_3 на ім`я своєї доньки ОСОБА_6 . Однак при зверненні до нотаріуса було повідомлено, що за наявності чинних арештів та заборон на майно ОСОБА_1 , здійснити дарування 1/6 частки квартири не представляється можливим.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2025 року № 411436349 (витяг додається) встановлено, що постановою про арешт майна боржника № 34874646 від 28.06.2016 року Уманським РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області накладено арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 на все нерухоме майно, номер запису про обтяження 15389966 від 14.07.2016 року.

За інформацією Єдиного реєстру боржників за параметрами запиту: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 встановлено відсутність інформації в Єдиному реєстрі боржників.

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2016 ВП № 34874646 встановлено, що по даному виконавчому провадженні закінчився строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття (постанова додається).

Отже, в результаті вищевикладеного можна дійти висновку з урахуванням закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів у зв`язку із досягненням дитиною повноліття, то підстави для перебування в арешті майна, яке належить ОСОБА_1 відпали, однак наявність даних арештів унеможливлюють здійснити дарування 1/6 частки квартири на доньку ОСОБА_8 , що порушує його права, на розпорядження даним майном на користь доньки.

На підставі викладеного позивач просить суд скасувати арешти на нерухоме майно, а саме: арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 15389966 (спеціальний розділ), зареєстровано 14.07.2016 року Уманським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, згідно постанови № 34874646 від 28.06.2016 року за рішенням про державну реєстрацію обтяження, індексний номер 30453819 від 14.07.2016 року, арешт нерухомого майна.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 07.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідачу надіслано копію ухвали судді рекомендованим листом.

19.03.2025 відповідач надіслала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала, просила задовольнити, а також пояснила, що у неї немає жодних претензій до позивача з приводу стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №2-472, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, попередньо через систему «Електронний суд» надіслала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Попередньо до суду надіслав пояснення, в яких вказував, що на виконанні в Уманському РВ ДВС з 19.10.2012 перебував виконавчий лист №2-472, виданий 30.08.2012 року Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів в розмірі від доходів щомісячно, але не менше частини неоподаткованого мінімуму, починаючи з 21.03.2001 до повноліття дитини. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів в сумі 49569, 30 грн. державним виконавцем, для забезпечення реального виконання рішення суду винесено постанову №34874646 про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 49,50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 28.06.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки по даному виконавчому документу закінчився строк, передбачений законом для відповідного стягнення, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів на дату закінчення виконавчого провадження становила 49 569, 30 грн. Оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 Закону вказаний виконавчий документ направлено до Уманського міськрайонного суду, тому згідно ч. 1 ст. 50 Закону державним виконавцем арешт, накладений згідно постанови №34874646 від 28.06.2016, не знімався.Станом на дату надання пояснення до суду заборгованість по сплаті аліментів в сумі 49 569, 30 грн. не погашена. ВП №34874646 відносно ОСОБА_1 знищено у зв`язку із закінченням терміну його зберігання.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні в Уманському РВ ДВС з 19.10.2012 перебував виконавчий лист №2-472, виданий 30.08.2012 року Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліментів в розмірі від доходів щомісячно, але не менше частини неоподаткованого мінімуму, починаючи з 21.03.2001 до повноліття дитини.

Згідно копії постанови від28.06.20169 ВП №34874646 боржник ОСОБА_1 мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 49569,30 грн, тому з метою збереження майна та забезпечення фактичного виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.

28.06.2016 року вказане виконавче провадження №34874646 було закінчене на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 , ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки закінчився строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, в зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Перевіркою майнового стану боржника майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 10.08.2000 року квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з метою оформлення договору дарування 1/6 частини вказаної квартири своїй доньці ОСОБА_6 , проте йому було повідомлено, що наявні чинні арешти та заборони унеможливлюють здійснення дарування частини житла.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України при цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні положення закріплені у ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Проте, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №34874646 державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття вказаного арешту.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 740/3240/18 (провадження № 61-13512св19).

Згідно з частиною другою статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що виконавче провадження №34874646 закінчене 28.06.2016 у зв`язку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, виконавчий лист повернуто до суду, а стягувач (відповідач ОСОБА_2 ) на теперішній час не має претензій до позивача з приводу стягнень за вказаним виконавчим провадженням, про що особисто подала відповідну заяву до суду, а також зважаючи на те, що наявність обтяження квартири, позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права на належну йому на праві власності частку нерухомості та здійснити її дарування доньці ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту на нерухоме майно.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15389966 (спеціальний розділ), зареєстрованого 14.07.2016 року Уманським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, згідно постанови № 34874646 від 28.06.2016 року за рішенням про державну реєстрацію обтяження, індексний номер 30453819 від 14.07.2016 року, арешт нерухомого майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому копія повного рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного рішення суду.

Повне рішення складене 19.05.2025 року

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: Відділ ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (пров. Тихий, 3а, м. Умань, Черкаська область, ).

Суддя О.В. Душин