Провадження № 2/522/2376/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суду м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати у розмірі 145 580,86 гривень; стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно до Досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пізніше, 3 200,00 гривень до закінчення ОСОБА_3 ОНУ ім. Мечникова, тобто, до 30.08.2027 року.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

25 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Васильєвої Л.О. про усунення недоліків позовної заяви, якою усі зазначені в ухвалі суду недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву.

31 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

31 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника відповідача адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження, у якому заявник просив об`єднати в одне провадження цивільні справи №522/19481/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про сатягнення додаткових витрат на утримання дітей та цивільну справу №522/18129/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

27 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Васильєвої Людмили Олександрівни надійшло клопотання про залучення третьої особи, у якій заявник просив залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, 27 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Васильєвої Людмили Олександрівни надійшло клопотання про поновлення строку для подання відповіді на відзив, у якій заявник просить поновити строк для подання відповіді на відзив. Разом із клопотанням, до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року клопотання представника відповідача адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича про об`єднання справ в одне провадження залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 04 лютого 2025 року клопотання представника позивача адвоката Васильєвої Людмили Олександрівни про залучення третьої особи задоволено, залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 . Клопотання представника позивача адвоката Васильєвої Людмили Олександрівни про поновлення строку на подання відповіді на відзив задоволено, поновлено процесуальний строк для подання відповіді на відзив. Прийнято до розгляду відповідь на відзив у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , матір`ю якого зазначений ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , матір`ю якого зазначений ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 (а.с.19).

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 145 580,36 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

29 вересня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей у розмірі (однієї другої) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19 вересня 2023 року і до досягнення старшої дитини повноліття, тобто стягувати частку (одну другу) заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, далі стягувати 1/3 частку (одну третю) заробітку (доходу)платника аліментів до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття , а, далі стягувати частку (одну четверту) усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до досягнення ним повноліття.

Ухвалою суду від 18 липня 2024 року визнано судовий наказ від 29.09.2023, виданий Приморським районним судом м. Одеси у цивільній справі наказного провадження № 522/18352/23 за заявою ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню в частинні стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Між ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 з однієї сторони та ОНУ ім. Мечникова було укладено договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, за яким університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги підготовку за спеціальністю «Менеджмент», форма навчання денна, строк навчання: 01.09.2023 року по 30.06.2027 року.

У п.5.2. Договору встановлено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 136 192,00 гривень, що дорівнює 17 024,00 гривень за семестр або 34 048,00 гривень за рік (а.с.21).

Згідно довідки ОНУ ім. Мечникова від 12 серпня 2024 року №18_ВК-278/с, ОСОБА_3 навчається в ОНУ ім. Мечникова на 2 курсі економіко-правового факультету за спеціальністю «Менеджмент» за контрактом з 01 вересня 2023 року по теперішній час (а.с.20).

У позовній заяві позивач зазначає про те, що на даний час витрати на навчання сина склали 51 582,72 гривень, та на підтвердження зазначеного було надано суду:

- копію платіжної інструкції від 19.09.2023 року №9318-3371-4223-6658, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на користь ОНУ ім. Мечникова грошову суму у розмірі 17 024,00 гривень в якості оплати навчання за перший семестр, вартість комісії за переказ 170,24 гривень (а.с.23);

- копію платіжної інструкції від 25.05.2024 року №9343-1445-5860-3998, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на користь ОНУ ім. Мечникова грошову суму у розмірі 17 024,00 гривень в якості оплати навчання за другий семестр, вартість комісії за переказ 170,24 гривень (а.с.23);

- копію платіжної інструкції від 28.10.2024 року №9358-8576-2109-1223, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на користь ОНУ ім. Мечникова грошову суму у розмірі 17 024,00 гривень в якості оплати навчання за третій семестр, вартість комісії за переказ 170,24 гривень (а.с.24).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст. 185 СК України).

У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2019 року по справі №344/5315/18 розглядався спір щодо стягнення додаткових витрат на дитину, в якій зроблено висновок про те, що суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, враховуючи те, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватній школі-садочку при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

У статті 53 Конституції України вказано, що громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про вищу освіту», громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних закладах вищої освіти на конкурсній основі, якщо певний ступінь вищої освіти громадянин здобуває вперше за рахунок коштів державного або місцевого бюджету, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Тобто, ОСОБА_3 мав гарантоване Конституцією України та чинним законодавством право на безоплатну вищу освіту на конкурсній основі, що виключало б необхідність сплачувати грошові кошти за його навчання.

Більше того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між ним та позивачкою було узгоджено питання в частині додаткових витрат на ОСОБА_3 в частині вибору вищого навчального закладу, де буде навчатися ОСОБА_3 .

Крім того, позивачем також не надано жодного доказу того, що ОСОБА_3 брав участь у конкурсі задля навчання за кошти державного замовлення та/або докази на підтвердження наявності об`єктивних причин, які б свідчили про неможливість вступу на навчання за кошти державного замовлення або докази, що підтверджують відсутність аналогічних державних освітніх державних програм, де навчається ОСОБА_3 які б фінансувалися державною.

Позивачем також не надано жодного доказу на підтвердження того, що він взагалі звертався до відповідачки із пропозицією обрати вищий навчальний заклад, зокрема, шляхом телефонної розмови, використанням месенджерів або особистої зустрічі, або доказів, що відповідачка ухиляється від цього.

Більше того, позивач не був позбавлений можливості повідомити про вибір освітнього закладу шляхом відправлення відповідачеві листа на поштову адресу.

Зазначена позиція узгоджується із постановою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі № 522/4467/24.

У відзиві на позовну заяву відповідачка наголошує на тому, що позивач не погодив з нею будь-які додаткові витрати.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем на власний розсуд приймалось рішення про закладу вищої освіти, де навчатиметься син, оскільки в матеріалах справи відсутнє погодження такого вибору із матір`ю дитини.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що у ОСОБА_3 виникли проблеми з зубами.

На підтвердження витрат, понесених на лікування ОСОБА_1 надав суду:

- копію акту виконаних, складеного ФОП ОСОБА_6 з якого вбачається, що розмір витрат, понесених на пацієнта ОСОБА_3 склав 27 620,00 гривень (а.с.29);

- копію акту виконаних, складеного ФОП ОСОБА_7 , з якого вбачається, що розмір витрат, понесених на пацієнта ОСОБА_3 склав 50 361,00 гривень (а.с.30а);

- копією акту виконаних робіт від 23.12.2023 року на загальну суму 945,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.32);

- копію фіскального чеку від 10.11.2023 року, послуга атипове видалення, загальна вартість 4 100,00 гривень (а.с.33);

- копію акту виконаних робіт від 09.02.2024 року на загальну суму 4 500,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.35);

- копію акту виконаних робіт від 30.04.2024 року на загальну суму 1 665,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.36);

- копію акту виконаних робіт від 01.07.2024 року на загальну суму 2 673,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.37);

- копію акту виконаних робіт від 02.07.2024 року на загальну суму 2 940,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.38-39);

- копію акту виконаних робіт від 02.07.2024 року на загальну суму 1 800,00 гривень та копії квитанцій на підтвердження оплати (а.с.40-42);

- копію акту виконаних робіт від 06.07.2024 року на загальну суму у розмірі 1 200,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.44-45);

- копію акту виконаних робіт від 17.09.2024 року на загальну суму 1 233,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.46);

- копію акту виконаних робіт від 22.10.2024 року на загальну суму у розмірі 1395,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.47).

З зазначеного вбачається, що загальний розмір витрат на стоматологічне лікування ОСОБА_3 склав 100 432,00 гривень.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що аналогічні проблеми виникли і у іншого сина ОСОБА_4 , а тому, виникла необхідність у його лікуванні, на підтвердження чого було надано:

- копію акту виконаних робіт від складеного ФОП ОСОБА_6 з якого вбачається, що розмір витрат, понесених на пацієнта ОСОБА_4 склав 28 650,00 гривень (а.с.48-51);

- копію акту виконаних, складеного ФОП ОСОБА_7 , з якого вбачається, що розмір витрат, понесених на пацієнта ОСОБА_4 склав 51 864,00 гривень (а.с.52-53);

- копію акту виконаних робіт від 17.01.2024 року на загальну суму 7 470,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.54-55);

- копію акту виконаних робіт від 17.01.2024 року на загальну суму 2 880,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.56-57);

- копію акту виконаних робіт від 04.06.2024 року на загальну суму 1 143,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.58-59);

- копію акту виконаних робіт від 09.07.2024 року на загальну суму 5 175,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.60-61);

- копію акту виконаних робіт від 17.09.2024 року на загальну суму 2 700,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.62).

Також, у позовній заяві позивачем зазначено, що у ОСОБА_3 виникли інші проблеми зі здоров`ям, на підтвердження чого було подано:

- копію консультаційного висновку педіатра від 01.08.2024 року, у якому було рекомендовано провести лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глюкозу, а також провести інші обстеження, зокрема: електрокардіографію, дослідження калу на яйця глистів та цисти лямблій тощо, та копію квитанції, що підтверджує оплату таких послуг (а.с.63-64);

- копію консультаційного висновку невролога від 01.08.2024 року, у якому було рекомендовано лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові та феритин, а також рекомендовано вживати медичні препарати, зокрема, магній цитрат або оксид 600мг на добу протягом трьох місяців, вітамін Д 2000 ОД, 1 раз на добу протягом трьох місяців, при нападі головного болю на початку нападу Бруфен 600 мг саше або Солпадеїн актив або Аертал саше, а також копію товарного чека на підтвердження таких витрат (а.с.65-66);

- копію замовлення на надання медичних послуг №32397185 на загальну суму у розмірі 2 000,00 гривень та копію квитанції на підтвердження оплати (а.с.67).

Також, у позовній заяві позивачем зазначено, що у ОСОБА_4 виникли інші проблеми зі здоров`ям, на підтвердження чого було подано:

- копію консультаційного висновку травматолога від 07.03.2024 року, в якому рекомендовано ортопедичний режим, режим розвантажування правого г/ступеневого суглобу, г/ступник, магнітотерапію №10, Фламідез №10, Фламідез гель, Траумель С гель та копію квитанції на підтвердження оплати медичних препаратів (а.с.69);

- копію ультразвукового дослідження (а.с.70);

-консультаційний висновок педіатра від 01.08.2024 року, у якому рекомендовано лабораторні обстеження, зокрема, загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, глюкозу, вітамін Д загальний, залізо в крові, вітамін В12, С-реативний білок, дослідження калу на яйця глистів та цисти лямблій, а також інші обстеження, а саме: електрокардіографію та антропометрію та копії квитанцій що підтверджують оплату зазначених послуг (а.с.71-77);

- консультаційний висновок кардіолога від 01.08.2024 року, яким рекомендовано УЗДГ серця та копію квитанції, що підтверджує оплату (а.с.78).

У статті 49 Конституції України зазначено, що охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Звертаючись до суду із позовом, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до державних або комунальних закладів охорони здоров`я задля отримання медичної допомоги, гарантованої державою для проведення лікування синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також, позивачем не надано доказів, які б підтверджували необхідність звернення позивача саме до приватних закладів та установ, що надають медичну допомогу, а також доказів того, що надані дітям послуги не можуть бути надані в державних або комунальних закладах хорони здоров`я.

Більше того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між ним та позивачкою було узгоджено питання в частині додаткових витрат на ОСОБА_3 та на ОСОБА_4 в частині вибору закладів охорони здоров`я, де останні проходитимуть лікування.

Позивачем також не надано жодного доказу на підтвердження того, що він взагалі звертався до відповідачки із пропозицією обрати вищий навчальний заклад, зокрема, шляхом телефонної розмови, використанням месенджерів або особистої зустрічі, або доказів, що відповідачка ухиляється від цього.

Більше того, позивач не був позбавлений можливості повідомити про вибір медичного закладу шляхом відправлення відповідачеві листа на поштову адресу.

Зазначена позиція узгоджується із постановою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі № 522/4467/24.

У відзиві на позовну заяву відповідачка наголошує на тому, що позивач не погодив з нею будь-які додаткові витрати.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем на власний розсуд приймалось рішення про заклади охорони здоров`я, де проходитимуть лікування діти, оскільки в матеріалах справи відсутнє погодження такого вибору із матір`ю дитини.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займаються професійним боксом в ГО «Боксерський клуб «РІНГ.Р», приймають участь в спортивних змаганнях, мають добрі результати.

На підтвердження зазначеного надано довідку-характеристику, з якої вбачається, що ОСОБА_8 та В`ячеслав займаються боксом з червня 2023 році. Мають добрий фізичний розвиток, охайні та ввічливі, цілеспрямовані. На ринг виходять в гарному одязі, який періодично обновляться для участі у змаганнях де вони мають досягнення, отримують перемоги та призові місця, нагороджені грамотами та медалями. Є срібними призерами Одеської області. Давид готується до чемпіонату України 2024, який проходив в грудні 2024 року у місті Хмельницький.

На підтвердження понесення витрат, позивачем надано копії платіжних інструкцій, зокрема:

- від 23.02.2024 року на загальну суму 5 713,00 гривень (а.с.79);

- від 15.05.2024 року на загальну суму 4 161,00 гривень (а.с.79);

- від 29.11.2023 року на загальну суму 2 950,00 гривень (а.с.80);

- від 03.01.2024 року на загальну суму 2 390,00 гривень (а.с.80);

- від 23.09.2024 року на загальну суму 2 786,00 гривень (а.с.81);

- від 23.09.2024 року на загальну суму 5 320,00 гривень (а.с.81);

- від 23.09.2024 року на загальну суму 2 786,00 гривень (а.с.81);

- від 23.09.2024 року на загальну суму 5 320,00 гривень (а.с.81);

- від 03.01.2024 року на загальну суму 2 390,00 гривень (а.с.82);

- від 01.06.2024 року на загальну суму 8 866,00 гривень (а.с.83).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

У постанові КЦС ВС від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20 Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дітей викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дітей особливих здібностей до занять з водного спорту, атлетики чи гімнастики, а також необхідністю їх оздоровлення та відпочинку біля моря.

Регулярне відвідування дітьми басейну, придбання спортивного комплексу для вправ «Жирафчик двосекційний», поїздки з дітьми до моря на відпочинок тощо, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача. Крім того, позивачка не довела можливість відповідача сплачувати такі витрати.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 369/11745/16-ц (провадження № 61-34801св18); від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18); від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц (провадження № 61-22588св18); від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18); від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18); від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19).

На думку суду, позивачем належним чином не доведено наявність особливих здібностей у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до занять з боксом.

Дійсно, позивачем подано довідку-характеристику, складену ГО «БОКСЕРСЬКИЙ КЛУБ «РІНГ.Р», проте, наведені в ній обставини щодо досягнень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підтверджується будь-яким іншим доказом. Зокрема, позивачем не було надано доказів на підтвердженням призових місць, а саме, медалей та грамот, про які іде мова в довідці-характеристиці.

Тому, суд вважає, що такі витрати не є додатковими, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача.

Під час вирішення питання про стягнення додаткових витрат, суд також виходить з того, що позивач не надав доказів, які б підтверджували можливість відповідачки сплачувати такі витрати.

З метою реалізації спільного наказу № 304/262 від 24.06.2024 Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України «Про затвердження Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами Державної податкової служби України та Державної судової адміністрації України» державним підприємством «Інформаційні судові системи» реалізовано доступ до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.

Судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 06.11.2024 року за №887871, з якої вбачається, що у ОСОБА_2 відсутній будь-який дохід з серпня 2021 року.

З інформаційної довідки з ДРРП від 24.01.2025 року №409528158 вбачається, що ОСОБА_2 є іпотекодавцем щодо квартири АДРЕСА_1 . Відомості про інші об`єкти нерухомого майна, зареєстровані за ОСОБА_2 відсутні.

Також судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 06.11.2024 року за №889175, з якого вбачається, що згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи за 2021 рік, розмір доходу ОСОБА_1 склав 2 737 629,18 гривень, за 2022 рік - 1 951 790,00 гривень, за 2023 2 761 777,77 гривень, за перше півріччя 2024 року 4 961 726 гривень.

Тому, враховуючи те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що отримання освітніх послуг та медичних послуг було неможливим за кошти державного бюджету, а також доказів на підтвердження того, що позивач погодив такі витрати з відповідачкою, беручи до уваги те, що факт наявності особливих здібностей у боксі дітей не підтверджується доказами по справі та те, що позивачем не доведено можливість відповідачкою сплачувати такі додаткові витрати, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат у розмірі 5 000,00 місяць до досягнення ОСОБА_9 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пізніше 3 200,00 гривень до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто, до 30.08.2027 року суд зазначає наступне.

Позовна заява в цій частині мотивована тим, що подальшому на навчання ОСОБА_3 потрібно заплатити 85 120,00 гривень.

Зазначає, що на лікування та зайняття боксом необхідно також нести витрати, які тяжко передбачити.

Тому, позивач вважає, що позивачка має можливість сплачувати додаткові витрати 5 000,00 місяць до досягнення ОСОБА_9 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а пізніше 3 200,00 гривень до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд не погоджується із зазначеним, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

У п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.

З зазначеного вбачається, що додаткові витрати можуть бути стягнути лише на дитину, тобто, особу, яка не досягла 18-ти річного віку.

У позовній заяві позивачка просить стягнути додаткові витрати, зокрема, на утримання ОСОБА_3 .

Проте, ОСОБА_3 18.10.2006 року досягнув ІНФОРМАЦІЯ_8 повноліття.

Статтями 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначені декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або у твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги (стаття 198), а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 199).

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання або у разі досягнення дочкою, сином віку двадцяти трьох років; право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, передбачені статтею 185 СК України, можуть бути пред`явлені лише до досягнення дитиною повноліття, та не поширюються на правовідносини, які виникають між батьками та повнолітньою дитиною, яка продовжує навчання. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц.

Крім того, пунктом 20 Постанови Пленуму.-Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Також, до подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2018 року у справі № 642/36/16-ц, в якій зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина визначений главою 16 СК України, передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Тобто, позивач позбавляється можливості стягнути витрати, понесені на його утримання ОСОБА_3 після досягнення останнім повноліття.

В такому випадку, він має право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, що є предметом розгляду с праві №522/18129/24.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що усі витрати, які були понесені позивачем на оплату освітніх та медичних послуг, а також занять спортом безперечно відповідають найкращим інтересам дітей сторін. Проте в даному випадку такі витрати не є неминучими. На думку суду поведінка позивача характеризує його як турботливого батька, який маючи таку матеріальну можливість намагається забезпечити своїм дітям якнайкращі умови життя. Проте ключовим моментом є те, що доходи позивача є такими, що дозволяють нести такі витрати та з огляду на нього останні відповідають принципу розумності.

В той час як примусове покладання обов`язку по відшкодуванню їх половини на відповідачку створить для неї, з огляду на рівень її доходів, непосильний матеріальний тягар, що буде порушувати принцип балансу інтересів дітей та їх матері.

Тому, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 265, 279, 282-283, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей залишити без задоволення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення складено та підписано 3 червня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.