ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3209/24 Головуючий суддя І інстанції Ященко С. О.
Провадження № 22-ц/818/1039/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про відшкодування шкоди, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100000 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, з 31.05.2016 по 30.11.2020 року займав посаду провідного юрисконсульта та з 01.12.2020 по 25.04.2024 працював на посаді начальника юридичного відділу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". 25.04.2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення його з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України через тривалу заборгованість підприємства перед позивачем щодо виплати йому заробітної плати з жовтня 2023 року та через погіршення стану морального та фізичного здоров`я.

Наказом ДП "Харківський облавтодор" № 18/ВК від 25.04.2024 року позивача звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП з займаної посади та зобов`язано головного бухгалтера виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку за періоди роботи з 31.05.2019 по 25.04.2024 року, яка складає 118 календарних днів, та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку.

Проте, в день звільнення 25.04.2024 року заборгованість по заробітній платі з жовтня 2023 року та належні позивачу при звільненні виплати відповідачем здійснені не були, що порушило звичний для позивача уклад життя, завдало йому моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права.

З жовтня 2023 року перебуваючи в морально пригніченому стані за відсутності виплати заробітної плати та інших належних позивачу виплат, та не маючи фінансових ресурсів для повноцінного життя, у позивача погіршився стан психічного та фізичного здоров`я.

З 01.11.2023 по 10.11.2023 року позивач проходив стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КНП "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17" ХМР, та, не маючи фінансових ресурсів, вимушений був брати в борг грошові кошти для лікування, обстеження та оздоровлення. Отже, за вини відповідача принижував свою честь та гідність як людини, морально та фізично відчував страждання.

01.05.2024 року для захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, що підтверджує факт триваючого у часі правопорушення щодо позивача зі сторони відповідача.

10.05.2024 року позивач вимушений був пройти обстеження у ДУ "Інститут неврології, психіатрії та наркології Національної академії медичних наук України", в результаті якого був виявлений органічний емоційно-лабільний (астенічний) розлад, який за вини відповідача перейшов у хронічний стан і потребує подальшого лікування, значних часових і фінансових витрат.

Відповідач позов не визнав повністю з тих мотивів, що у ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" мав місце надважливий факт скрутного фінансового становища підприємства, обставин непереборної сили, та підприємство не мало можливості вчасно закрити заборгованість, оскільки знаходиться у Харківській області, що безпосередньо є територією активних бойових дій під час воєнного стану в Україні. Крім того, термін виплати заробітної плати на госпрозрахунку ДП "Харківський облавтодор" залежить від терміну розрахунків за виконані роботи від основного замовника, Служби відновлення і розвитку інфраструктури у Харківській області, який зобов`язаний приймати роботи і перераховувати кошти за їх виконання на рахунок підприємства кожен місяць, але жодним чином не виконує свої зобов`язання, однак цих коштів у повній мірі не надійшло. Так заборгованість основного замовника перед ДП "Харківський облавтодор" з жовтня 2023 року по квітень 2024 року становила 75 607 600 грн. Відповідач неодноразово звертався до основного замовника з проханням посприяти сплаті коштів за виконані підприємством роботи, що дало б відповідачу змогу розрахуватися із заборгованістю по заробітній платі. Крім цього, відповідач з аналогічним проханням звертався до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, а також до Державної агенції відновлення та розвитку інфраструктури України, але такі звернення не принесли жодного результату.

Також зазначив, що з додатків до позовної заяви вбачається, що позивач є фізичною особою-підприємцем 3-ї групи, та з 2019 року веде адвокатську діяльність і обліковується у Раді адвокатів Харківської області по теперішній час. Це підтверджує, що позивач, крім займаної посади керівника юридичного відділу, з 30.07.2019 року має змогу вести підприємницьку діяльність по декільком напрямкам. Крім того, є сумнівними посилання позивача на погіршення стану здоров`я, яке викликано невиплатою підприємством заробітної плати, оскільки позивач є особою з інвалідністю 3- групи ї саме внаслідок неврологічного захворювання, та має перебувати під постійним наглядом невролога на стаціонарному лікуванні, що вказано у рекомендованих заходах щодо відновлення працездатності у довідці до акту Медико-соціальної експертизи про встановлення позивачу 3 групи інвалідності.

Таким чином, захворювання у позивача встановлено ще як мінімум з кінця 2022 року або на початку 2023 року, а тому є підстави вважати, що захворювання позивача ніяким чином не відноситься до періоду невиплати йому заробітної плати. Також згідно Програми індивідуальної реабілітації і виконуючи її вимоги, відомо, що позивач має проходити планове обстеження та лікування на регулярній основі протягом року. Також позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують факт оплати медикаментів, призначених лікарями у консультативному висновку, чи фактичного підтвердження оплати медичних послуг, які, як стверджує позивач, прийшлось йому отримати на платній основі. Аргументація спричинення моральної шкоди та формування доказової бази покладається на працівника, який повинен у суді довести усіма наявними та належними доказами заподіяння йому моральної шкоди.

Позивач у відповіді на відзив додатково вказав, що компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення. Вказує на те, що достатнім доказом наявної вини відповідача та його протиправних дій щодо позивача, які призвели до наявних моральних страждань, погіршення стану здоров`я, є лист-відповідь Північно-Східного МУ ДСзПП, в якому зазначено, що до Дочірнього підприємства вжито заходи згідно наданих повноважень, в тому числі видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідач заперечив проти вказаного листа, оскільки він не є достатнім доказом вини відповідача, що спричинила моральну шкоду, та не доводить причинний зв`язок між невиплатою заробітної плати відповідачем та підтвердженням факту страждань і зміни звичного способу життя позивача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 36,31грн.

В решті позову відмовлено.

При цьому суд першої інстанції навів наступні мотиви свого рішення.

Несвоєчасна виплата заробітної плати та в день звільнення всіх сум, що належать ОСОБА_1 від підприємства, є порушенням трудових прав позивача.

Вказані обставини викликали у ОСОБА_1 необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя, як наслідок, завдали моральних страждань, які виразилися в неотриманні коштів на проживання протягом певного періоду та переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня та характеру завданих позивачу моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого Конституцією права на оплату праці, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, та вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру моральної шкоди та збільшити розмір моральної шкоди до 100000 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають істотне значення для

вірного вирішення справи, порушенням судом норм матеріального права.

При цьому вказано, що внаслідок порушення ДП «Харківський облавтодор» конституційних прав позивача на своєчасне отримання заробітної плати з жовтня 2023р. та інших виплат у день звільнення 25.04.2024р. і станом на 23.11.2024р., було порушено звичний для нього уклад життя, завдало мені моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, він особисто зазнав втрат тобто мені завдано значну моральну шкоду з подальшим значним і тривалим погіршенням психічного та фізичного здоров`я здоров`я, яке тривале з жовтня 2023р. продовжується у часі і станом на 23.11.2024р.

Зазначено, що йому не вистачало грошових коштів на своє стаціонарне лікування, обстеження та оздоровлення у період з 01.11.2023р. по 10.11.2023р. року, внаслідок чого він був змушений їх брати у борг.

Відшкодування судом моральної шкоди моральної шкоди в розмірі 3000 грн. не співмірно з систематичними витратами на лікування з жовтня 2023р., самопочуттям і хронічним погіршенням станом здоров`я (що підтверджується моїми належними та допустимими доказами: листками непрацездатності, медичними виписками, медичними висновками).

Суд першої інстанції не в повному обсязі оцінив стан його морального, фізичного, психічного здоров`я і суми додаткових витрат на лікування з жовтня 23 року по 22 жовтня 2024р., навіть значно менше мінімальної заробітної плати.

Судом першої інстанції в повному обсязі не був взятий до уваги факт про те, що для захисту своїх порушених конституційних прав як громадянина України та працівника, позивач також вимушений був звернутися 01.05.2024р. до Комінтернівського районного суду м. Харкова для розгляду іншої цивільної справи № 641/2731/24 (розгляд справи продовжується і станом на 23.11.2024р.) з позовом (який поданий у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ХАРКІВСЬКИЙ ОБЛАВТОДОР» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 314 826,85 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дня звільнення 25.04.2024 року по день ухвалення рішення судом. Основна заборгованість відповідача у розмірі 314 826,85 грн. Значно більше за вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000грн, яка має триваючий характер, оскільки вказана заборгованість не була виплачена дотепер.

У письмових поясненнях по суті скарги від 14.04.2025 позивач додатково зазначив, що при розгляді вказаної справи №641/2731/24 Комінтернівський районний суд м. Харкова 27 лютого 2025 року у своєму рішенні (яке вступило в законну силу 01.04.2025р.) виявив наявність вини відповідача ДП «Харківський облавтодор» і триваюче у часі правопорушення, щодо заборгованості з жовтня 2023р. по виплати заробітної плати ОСОБА_1 . Таким чином, остаточний розрахунок перед позивачем, якого було звільнено 25.04.2024 року, відповідач остаточно здійснив 09.01.2025 року.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що за обставин цієї справи 3000 грн. є достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди, яка була задана позивачу затримкою остаточного розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом першої інстанції на підставі наявних у справі доказів встановлено що з 31.05.2016 по 01.12.2020 року ОСОБА_1 працював у Дочірньому підприємстві "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на посаді провідного юрисконсульта, з 01.12.2020 по 25.04.2024 року - на посаді начальника юридичного відділу, що підтверджується відомостями з копії трудової книжки ОСОБА_1 .

Наказом № 18/ВК від 25.04.2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника юридичного відділу ДП "Харківський облавтодор" за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Зобов`язано головного бухгалтера ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за періоди роботи з 31.05.2019 по 25.04.2024 року, яка загалом складає 118 календарних днів, та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку.

З копії повідомлення по нараховані та виплачені суми при звільненні від 25.04.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 в зв`язку зі звільненням, нараховано та належить до виплати 314826,85 грн. Після всіх утримань сума до виплати складає 243950,94 грн.

З копії листа Північно-Східного Міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 31.05.2024 року встановлено, що управлінням, в межах наданих повноважень, розглянуті звернення ОСОБА_1 щодо можливих порушень вимог законодавства про працю посадовими особами Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в частині невиплати заробітної плати при звільненні. З метою розгляду звернення здійснено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у діяльності Дочірнього підприємства, під час якої проаналізовано надані адміністрацією Дочірнього підприємства документи та встановлено, що відповідно до наказу № 18-ВК від 25.04.2024 року ОСОБА_1 звільнено з посади 25.04.2024 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 118 днів та вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. Також встановлено, що на день звільнення перед ОСОБА_1 була наявна заборгованість із виплати заробітної плати за жовтень 2023 року (частково), грудень 2023 квітень 2024 років. Остаточна виплата всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні, виплачена 14.05.2024 року, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в частині невиплати заробітної плати працівнику на умовах, визначених трудовим договором. За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) до Дочірнього підприємства вжито заходи згідно наданих повноважень, в тому числі видано припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю та складено протокол про адміністративне правопорушення

31.05.2024 року Північно-Східним Міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці проведено захід державного контролю Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", в результаті якого винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ПНС/ХК/9446/091/П, з якого встановлено, що підприємством не дотримано строків виплати заробітної плати працівнику відповідно до чинного законодавства та колективного договору; не проведено при звільненні працівника виплати всіх сум, що належали йому в день звільнення, що підтверджується копією вказаного припису.

З копій виписок по особовому рахунку ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" вбачається рух коштів на рахунку.

З копії листа від 03.01.2024 року встановлено, що відповідач звертався до начальника Служби відновлення і розвитку інфраструктури у Харківській області, в якому вказує, що в зв`язку з відсутністю в грудні місяці 2023 року оплати за виконані роботи у розмірі 25 170 872,05 грн. згідно договору № Т1-УТР/21 від 06.01.2021 на підприємстві склалась критична ситуація. Відсутність оплати призвела до припинення постачання основних будівельних матеріалів та особливо ПММ. Також на підприємстві не виплачена заробітна плата та податки за вересень-листопад 2023 року. В зв`язку з чим відповідач просить посприяти щодо оплати коштів підприємству за виконані роботи.

З копії листа від 03.04.2024 року встановлено, що відповідач звертався до начальника Служби відновлення і розвитку інфраструктури у Харківській області, в якому вказує, що станом на 03.04.2024 року заборгованість перед підприємством за виконані роботи згідно договору Т1-УТР/21 від 06.01.2021 року складає загальну суму 280 050,1 тис.грн.

З копій листів від 18.03.2024 року встановлено, що голова обласної Організації Профспілки Макєєва А. зверталась з листом до Віце-прем`єра - міністра з відновлення України - міністра розвитку громад, територій та інфраструктури України Кубракова О., та Голови Державної агенції відновлення та розвитку інфраструктури України Мустафи-Масі Найєма з приводу критичної фінансової ситуації, яка склалась в дорожніх філіях ДП "Харківський облавтодор". Вказує, що майже 6 місяців працівники дорожньої галузі не отримують заробітної плати за виконані дорожні роботи. Станом на 01.03.2024 року найбільш критичні платежі підприємства ДП "Харківський облавтодор" складають 65,0 млн. грн., в тому числі заборгованість з виплати заробітної плати 28,0 млн.грн.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 встановлено з 01.12.2021 року 3 групу інвалідності з дитинства. Інвалідність встановлена на строк до 01.12.2024 року з датою чергового переогляду 01.12.2024 року. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд невролога, стаціонарне лікування, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 15.03.2023 року та копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 319697.

ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у КНП "Міська багатопрофільна клінічна лікарня № 17" ХМР в період з 01.11.2023 року по 10.11.2023 року, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 13659.

З копії консультативного висновку спеціаліста ДУ "Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України" від 10.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 має неврологічне захворювання.

Копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи, підтверджені витрати ОСОБА_1 на лікування та придбання медичних препаратів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вказаних обставин суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України обґрунтовано виснував, що внаслідок тривалої затримки у виплаті заробітної плати позивач пережив душевні страждання, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача та пов`язанні з значною затримкою у отриманні належних йому грошових коштів, які були його вкрай необхідні для лікування та відновлення стану здоров`я.

У частинах 3, 4 статті 23 ЦК України визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У контексті наведених вище аргументів скарги щодо тривалості порушення майнових прав позивача на вчасне отримання заробітної плати колегія суддів також звертає увагу, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2025 року у справі № 641/2731/24 встановлено, що заборгованість відповідача ДП «Харківський облавтодор» перед позивачем сплачено в повному обсязі, що підтверджується Платіжними відомостями № 19,20,21,22,23,24,25 від 14.05.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів також звертає увагу на об`єктивні причини, які зашкодити відповідачу вчасно сплатити позивачу заробітну плату: воєнний стан та дебіторська заборгованість, що істотно негативно позначились на фінансової спроможності відповідача та відсутність умислу відповідача на порушення майнових прав позивача, а також можливість позивача отримувати дохід від адвокатської діяльності, ці обставини позивач не спростував.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей12,13,81,89 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей263,264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Доводи скарги не знайшли підтвердження належними і достатніми доказами у матеріалах справи та висновків суду не спростували.

Враховуючи викладене, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 19 травня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Н.П.Пилипчук

С.К.Шабельніков