Справа № 127/6495/23
Провадження № 2/127/769/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «Градо Строй» про поділ майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивовано тим, що в період з 28 жовтня 2011 року по 22 квітня 2021 року позивач перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу ними придбане наступне майно: - 3а договором інвестування № 40 від 16 січня 2015 року, укладеним між ПП «ВІНТУРПРОЕКТГРУП» та ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 . Зазначена квартира зареєстрована на ім`я відповідачки в Єдиному Державному реєстру 13.02.2017 року. Відповідно до звіту про грошову оцінку квартири АДРЕСА_1 станом на 25.01.2023 року її вартість становить 2044260,00 грн. - Телевізор «Самсунг»-32 дюйми придбаний у 2008 році - 7000,00 грн. - Кондіціонер «Сатурн» придбаний у 2014 році - 9000,00 грн.,- Холодильник «Атлант» придбаний у 2012 році - 5000,00 грн.,- Кобайн кухонний «Браун» придбаний у 2008 році -2000,00 грн., -Мікрохвильова піч LG придбана у 2013 році - 2000,00 грн., -Духова шафа «Електролюкс» придбана у 2015 році - вартістю 8000 грн., -Поверхня індукційна «Електролюкс» придбана у 2015 році-8000,00 грн., -Витяжка «Піраміда» придбана у 2014 році - 6000,00 грн., -Меблі кухонні, придбані у 2015 році - 30000,00 грн., -Пральна машина LG , придбана у 2014 році - 8000,00грн., -Праска «Філіпс» придбана у 2008 році - 1000 грн., -Телевізор «Самсунг» 22 дюйма придбаний 2015 року - 6000,00 грн., -Шафа купе в дитячій кімнати, придбана у 2015 році - 20000,00 грн.,- Шафа-стіл комп`ютерний придбана у 2018 році - 12000,00 грн., -Телевізор «Самсунг» 32 дюйма придбаний у 2015році - 11000,00 грн., -Ванна акрилова - придбана у 2015 році - 4000,00 грн., - 3мішувач для ванни - придбаний у 2015 році - 2000,00 грн. 19.3мішувач для умивальника, придбаний у 2015 році - 1500,00 грн.,- Унітаз, придбаний у 2015 році - 4000,00 грн., - Дзеркало, придбане у 2015 році 2500,00 грн., -3мішувач для кухні, придбаний 2015році - 2000,00 грн., -Фільтр для води «Осмо», придбаний у 2016 році - 5000,00 грн., - Шафа-купе в коридорі придбана у 2018 році - 10 000,00 грн., -Шафа вішалка в коридорі, придбана у 2017 році - 8000,00 грн., -Ліжко в дитячій кімнаті, придбане у 2019 році - 7500,00 грн., -Диван розкладний в спальні, придбаний у 2013 році - 6000,00 грн., -Стіл манікюрний , придбаний у 2018 році - 3000,00 грн. Всього на загальну суму : 22344760,00 грн., з яких 2044260,00 грн. - вартість квартири по АДРЕСА_2 ., 190500,00 грн.-вартість рухомого майна, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 . Також в інтересах сім`ї укладено попередній договір про будівництво житла №06/03/15-06 від 31 липня 2015 року з ТОВ «ГРАДО СТРОЙ», відповідно до умов якого підприємство зобов`язалося збудувати та надати у власність однокімнатну квартиру, площею 41 кв.м. на 5 поверсі, третя секція по АДРЕСА_3 , а інвестор зобов`язався сплатити кошти в сумі 349360,00 грн. 31 липня 2015 року ними на рахунок ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» внесено-100000,00грн. 24 вересня 2015 року - 70 000,00 грн. та 09 жовтня 2015 року -110 000,00 грн. спільно нажитих коштів. Всього 280 000,00грн. Позивач зазначив, що на даний час у нього відсутнє житло у м. Вінниці. Відповідачка відмовляється виплатити йому грошову компенсації 1 /2 вартості квартири. Також з відповідачкою вони не дійшли згоди з питання передачі позивачу в добровільному порядку права власності на 1 /2 частку у квартирі АДРЕСА_1 . Квартира є неподільною річчю та не можуть бути реально поділені між ними, тому за викладених обставин позивач вважає необхідним просити суд визнати за ним право власності на 1 /2 частку квартири АДРЕСА_1 , залишивши її у спільній сумісній власності. Спільно придбане рухоме майно, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 вважаю можливим поділити, виділивши на праві власності: ОСОБА_1 :Холодильник «Атлант» придбаний у 2012 році - вартістю 5000,00 грн., Мікрохвильова піч LG придбана у 2013 році - вартістю 2000,00 грн., Духова шафа «Електролюкс» придбана у 2015 році вартістю 8000 грн., Телевізор «Самсунг» 32 дюйма придбаний у 2015році - вартістю 11000,00 грн. Всього на загальну суму: 26000,00 грн. ОСОБА_2 : Телевізор «Самсунг»-32 дюйми придбаний у 2008 році - 7000,00 грн., Кондіціонер «Сатурн» придбаний у 2014 році - 9000,00 грн., Кобайн кухонний «Браун» придбаний у 2008 році - 2000,00 грн., Поверхня індукційна «Електролюкс» придбана у 2015 році - 8000,00 грн., Витяжка «Піраміда» придбана у 2014 році - 6000,00 грн., Меблі кухонні, придбані у 2015 році - 30000,00 грн., Пральна машина LG , придбана у 2014 році - 8000,00грн., Праска «Філіпс» придбана у 2008 році - 1000 грн., Телевізор «Самсунг» 22 дюйма придбаний 2015 року - 6000,00 грн., Шафа купе в дитячій кімнати, придбана у 2015 році - 20000,00 грн., Шафа-стіл комп`ютерний придбана у 2018 році - 12000,00 грн., Ванна акрилова - придбана у 2015 році - 4000,00 грн., Змішувач для ванни - придбаний у 2015 році - 2000,00 грн., 3мішувач для умивальника, придбаний у -- 1500,00 грн., Унітаз, придбаний у 2015 році - 4000,00 грн., Дзеркало, придбане у 2015 році 2500,00 грн., 3мішувач для кухні, придбаний у 2015 2000,00 грн., Фільтр для води «Осмо», придбаний у 2016 році - 5000,00 грн., Шафа-купе в коридорі придбана у 2018 році - 10 000,00 грн., Шафа вішалка в коридорі, придбана у 2017 році - 8000,00 грн., Ліжко в дитячій кімнаті, придбане у 2019 році - 7500,00 грн., Диван розкладний в спальні, придбаний у 2013 році - 6000,00 грн., Стіл манікюрний , придбаний у 2018 році - 3000,00 грн. Всього на загальну суму 164 500,00грн. Враховуючи, що вартість рухомого майна становить 190500,00 грн., ідеальна частка кожного складає 95250,00 грн., позивач просить виділити йому рухомого майна на загальну суму 26000,00 грн., тому з відповідачки на його користь підлягає стягненню сума в розмірі 69250,00 грн. ( 95250,00 грн.-26000,00 грн.) , що є сумою відхиленням від ідеальної частки. Як було зазначено вище 31 липня 2015 року з ТОВ «ГРАДО СТРОЙ» укладено попередній договір № 06/03/15-06 на будівництво житла, а саме: однокімнатної квартири площею 43 кв.м. на 5 поверсі, третя секція по АДРЕСА_3 . Договір укладеної в інтересах сім`ї на ім`я відповідачки. За попередньою домовленістю між сторонами договору для будівництва квартири необхідно було внести кошти в розмірі 349360,00 грн. З спільно нажитих коштів 31 липня 2015 року на рахунок забудовника внесено - 100 000,00 грн., 24 вересня 2015 року - 70 000,00 грн. та 09 жовтня 2015 року -110 000,00 грн. Всього 280 000,00 грн. Даний факт підтверджується довідкою № 3 від 03.03.2023 року. Враховуючи, що внесені кошти є спільно нажитими в період шлюбу, попередній договір інвестування оформлений на ім`я відповідачки, відповідачка є одноособовою стороною договору, тому вважає, що на користь позивача повинна бути стягнута 1 /2 частка внесених у інвестування житла коштів з відповідача, а саме 140000,00 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

18.05.2023 року представник позивача надав суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , кошти внесені за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 спільно нажитим майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у праві власності становить 1 /2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 140000,00 грн. в рахунок компенсації 1/ 2 частки грошового внеску за попереднім договором будівництва житла № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 . Поділити спільно нажите майно, виділивши на праві власності ОСОБА_1 : Холодильник «Атлант» придбаний у 2012 році - вартістю 5000,00 грн., Мікрохвильова піч LG придбана у 2013 році - вартістю 2000,00 грн., Духова шафа «Електролюкс» придбана у 2015 році - вартістю 8000 грн., Телевізор «Самсунг» 32 дюйма придбаний у 2015році - вартістю 11000,00 грн., Рибацький човен, гумовий , придбаний у 2008 році,, вартістю 1600,00 грн., Фотоапарат «Сепоп», придбаний 2012 році, вартістю 5000,00 грн., Домашній кінотеатр «Ріопег», придбаний у 2007 році, вартістю 4000,00 грн., Спортивний велосипед, придбаний у 2018 році, вартістю 4000,00 грн. Всього на загальну суму 172000,00 грн. ОСОБА_2 : Телевізор «Самсунг»-32 дюйми придбаний у 2008 році - 7000,00 грн., Кондіціонер «Сатурн» придбаний у 2014 році - 9000,00 грн., Кобайн кухонний «Браун» придбаний у 2008 році - 2000,00 грн., Поверхня індукційна «Електролюкс» придбана у 2015 році - 8000,00 грн., Витяжка «Піраміда» придбана у 2014 році - 6000,00 грн., Меблі кухонні, придбані у 2015 році - 30000,00 грн., Пральна машина LG , придбана у 2014 році - 8000,00грн., Праска «Філіпс» придбана у 2008 році - 1000 грн., Телевізор «Самсунг» 22 дюйма придбаний 2015 року - 6000,00 грн., Шафа купе в дитячій кімнати, придбана у 2015 році - 20000,00 грн., Шафа-стіл комп`ютерний придбана у 2018 році - 12000,00 грн., Ванна акрилова - придбана у 2015 році - 4000,00 грн., Змішувач для ванни - придбаний у 2015 році - 2000,00 грн., 3мішувач для умивальника, придбаний у - 1500,00 грн., Унітаз, придбаний у 2015 році - 4000,00 грн., Дзеркало, придбане у 2015 році 2500,00 грн., 3мішувач для кухні, придбаний у 2015 2000,00 грн., Фільтр для води «Осмо», придбаний у 2016 році - 5000,00 грн., Шафа-купе в коридорі придбана у 2018 році - 10 000,00 грн., Шафа вішалка в коридорі, придбана у 2017 році - 8000,00 грн., Ліжко в дитячій кімнаті, придбане у 2019 році - 7500,00 грн., Диван розкладний в спальні, придбаний у 2013 році - 6000,00 грн., Стіл манікюрний , придбаний у 2018 році - 3000,00 грн., Ноутбук , придбаний у 2010 році вартістю 8000,00 грн., Тюль та штори в дитячій кімнаті придбані у 2017 році - 8000,00 грн., Тюль та штори на кухні придбані у 2017 році - 15000,00 грн., всього на загальну суму: 195500,00 грн.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року прийнято до провадження заяву представника позивача про збільшення позовних вимог.

28.09.20.23 року представник позивача надала суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , кошти внесені за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 спільно нажитим майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у праві власності становить 1 /2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 /2 частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 140000,00 грн. в рахунок компенсації 1/ 2 частки грошового внеску за попереднім договором будівництва житла № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 . Поділити спільно нажите майно, виділивши на праві власності ОСОБА_1 : Холодильник «Атлант» придбаний у 2012 році - вартістю 5000,00 грн., Мікрохвильова піч LG придбана у 2013 році - вартістю 2000,00 грн., Духова шафа «Електролюкс» придбана у 2015 році - вартістю 8000 грн., Телевізор «Самсунг» 32 дюйма придбаний у 2015році - вартістю 11000,00 грн., Фотоаппарат «Сепоп», придбаний 2012 році, вартістю 5000,00 грн., Спортивний велосипед, придбаний у 2018 році, вартістю 4000,00 грн., всього на загальну суму 35 000,00 грн. ОСОБА_2 : Кондіціонер «Сатурн» придбаний у 2014 році - 9000,00 грн., Поверхня індукційна «Електролюкс» придбана у 2015 році-8000,00 грн., Витяжка «Піраміда» придбана у 2014 році - 6000,00 грн., Меблі кухонні, придбані у 2015 році - 30000,00 грн., Пральна машина LG , придбана у 2014 році - 8000,00грн., Телевізор «Самсунг» 22 дюйма придбаний 2015 року - 6000,00 грн., Шафа купе в дитячій кімнати, придбана у 2015 році - 20000,00 грн., Шафа-стіл комп`ютерний придбана у 2018 році - 12000,00 грн., Дзеркало, придбане у 2015 році 2500,00 грн., Фільтр для води «Осмо», придбаний у 2016 році - 5000,00 грн., Шафа-купе в коридорі придбана у 2018 році - 10 000,00 грн., Шафа вішалка в коридорі, придбана у 2017 році - 8000,00 грн., Ліжко в дитячій кімнаті, придбане у 2019 році - 7500,00 грн., Диван розкладний в спальні, придбаний у 2013 році - 6000,00 грн., Стіл манікюрний, придбаний у 2018 році - 3000,00 грн., Тюль та штори в дитячій кімнаті придбані у 2017 році - 8000,00 грн., Тюль та штори на кухні придбані у 2017 році - 15000,00 грн., всього на загальну суму:164 000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64 500,00 грн. в рахунок компенсації відхилення від ідеальної частки.

Ухвалою суду від 04.10.2023 року призначено по справі комплексну судову оціночно будівельну та судово товарознавчу експертизи, на час проведення якої провадження по справі зупинено.

07.11.2024 року ухвалою суду відновлено провадження по справі.

23.01.2025 року представник позивача надала суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно яких просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , кошти внесені за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 спільно нажитим майном ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у праві власності становить 1 /2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/ 2 частку квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 140000,00грн. в рахунок компенсації 1 /2 частки грошового внеску за попереднім договором будівництва житла № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року, укладеним між ТОВ « Градо Строй» та ОСОБА_2 . Поділити спільно нажите майно, виділивши на праві власності ОСОБА_1 : Холодильник «Атлант» придбаний у 2012 році - вартістю 3920,00 грн., Мікрохвильова піч LG придбана у 2013 році - вартістю 925,00 грн., Духова шафа «Електролюкс» придбана у 2015 році - вартістю 4963,64 грн., Телевізор «Самсунг» 32 дюйма придбаний у 2015році - вартістю 5925,00 грн., Кондіціонер «Сатурн» придбаний у 2014 році - 4834,87 грн., Поверхня індукційна «Електролюкс» придбана у 2015 році-3954,00 грн., Пральна машина LG, придбана у 2014 році - 3714,00грн., всього на загальну суму 28236,48 грн. ОСОБА_2 : Витяжка «Піраміда» придбана у 2014 році - 2995,00 грн., Меблі кухонні, придбані у 2015 році - 15957,67 грн., Телевізор «Самсунг» 22 дюйма придбаний 2015 року - 2896,00 грн., Шафакупе в дитячій кімнати, придбана у 2015 році - 14301,59 грн., Шафа-стіл комп`ютерний придбана у 2018 році - 7650,50 грн., Дзеркало, придбане у 2015 році - 1632,00 грн., Фільтр для води «Осмо», придбаний у 2016 році - 3096,60 грн., Шафа-купе в коридорі придбана у 2018 році - 4420,80 грн., Шафа вішалка в коридорі, придбана у 2017 році - 5346,00 грн, Ліжко в дитячій кімнаті, придбане у 2019 році - 4308,29 грн.,Тюль та штори в дитячій кімнаті придбані у 2017 році - 1559,10 грн., Тюль та штори на кухні придбані у 2017 році - 1788,86 грн., всього на загальну суму: 65952,41 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18857,96грн. в рахунок компенсації відхилення від ідеальної частки. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1 3029, 80 грн., втрати з проведення експертизи в розмірі 22703,10 грн. та витрати за послуги адвоката згідно доданих квитанцій.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони в період з 28.10.2011 по 22.04.2021 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №80510611 від 16.02.2017року за ОСОБА_2 зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається із договору від 24.04.2015року дану квартира була придбана за участі в пайовому будівництві реконструкції цілої нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , що також підтверджується договором купівлі продажу майнових прав на нежитлове приміщення № 40/15-06 від 16.01.2015року.

Згідно довідки ПП «Вінтурпроектгруп» об`єкт інвестування квартира АДРЕСА_1 профінансовано в повному обсязі, заборгованості не має.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України та ЦК України зокрема, в частині щодо права спільної сумісної власності подружжя, здійснення останнім цього права, способів та порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 2 статті 60 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Спірне нерухоме майно було придбано сторонами в справі під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також визнається і відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зст.70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, ч. 1ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15).

Оскільки у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст.77,78) і це є її процесуальним обов`язком (ст. ст.12,81).

Таким чином, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,була набута у власність під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.61 СК України вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини(дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ст. 70 СК України).

Крім того, у п. 30постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1ст. 60 СК).

Відповідач в своїх запереченнях просить відступити від засади рівності часток подружжя, оскільки спільна сторін донька проживає разом із нею, а позивач не виконує своїх батьківських обов`язків з утримання доньки та має заборгованість зі сплати аліментів.

Обов`язок, передбачений ст.12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 70 СК України, у такому випадку покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року в справі №456/828/17.

Відповідно до правової позиції висловленої в Постанові Верховного Суду України від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17 зазначено що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою та третьою статті 70 Сімейного кодексу України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Проживання дітей з позивачем само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). ( Правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 297/2837/17 (проводження № 61-7846св19 та у постанові Верховного Суду: від 02 березня 2020 року у справі № 448/1722/16-ц.

Під обставинами, що свідчать про неналежного виконання одним із подружжя батьківських обов`язків є факт усунення відповідача протягом тривалого часу від виконання своїх обов`язків з утримання, догляду, лікування та від обов`язку матеріального забезпечення сім`ї. (постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17 та постанові Верховного Суду: від 16 грудня 2019 року у справі № 308/4390/18).

Як вбачається із довідки Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області № 765 від 18.02.2025 року та довідки Військової частини НОМЕР_1 № 1106/163/3/31/пс. до 30.01.2025 року ОСОБА_2 отримано лише за 2024 рік аліментів на загальну суму 126 757,92 грн.

Відповідно до довідки Другого відділу державної виконавчої служби м. Вінниці станом на 28.02.2025 року має місце переплата по аліментам на суму 9548,81 грн.

А тому посилання ОСОБА_2 на не виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків з утримання доньки та наявність заборгованість зі сплати аліментів в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.

Крім того, ОСОБА_2 як на підставу відступу від засад рівності часток подружжя, посилається на те, що донька проживає разом із нею.

Однак, суд вважає, що таку обставину, що дитина проживає з відповідачем не можна вважати підставою для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ст. 70 СК України.

З огляду на викладене, в суду відсутні підстави стверджувати, що вказані ОСОБА_2 обставини є підставою для відступлення від рівності часток та збільшення частки відповідача в цьому майні відповідно до ст. 70 СК України.

Інших доводів щодо відступлення від засад рівності часток подружжя ОСОБА_2 не зазначила та доказів не надала.

Тобто, підстави передбачені ч.3 ст.70 СК України, є недоведеними.

Отже, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках, тобто по 1 /2 частині кожному.

Щодо позовної вимоги про поділ спільно нажитого рухомого майна, суд зазначає наступне.

Згідно позовних вимог позивач просить поділити спільне рухоме майно наступним чином: виділити ОСОБА_1 : Холодильник «Атлант» вартістю 3920,00грн.; Мікрохвильову піч LG вартістю 925,00грн.; Духову шафу «Електролюкс» вартістю 4963,64грн.; Телевізор «Самсунг» 32 дюйма вартістю 5925,00грн.; Кондиціонер «Сатурн» вартістю 4834,87грн.; Поверхню індукційну «Електролюкс» вартістю 3954,00грн.; Пральну машину LG вартістю 3714,00грн. ОСОБА_2 : Витяжка «Піраміда» вартістю 2995,00грн.; Меблі кухонні вартістю 15957,67грн.; Телевізор «Самсунг» 22 дюйма вартістю 2896,00грн.; шафа купе в дитячій кімнаті придбана у 2015році вартістю 14301,59грн; шафа-стіл комп`ютерний придбаний у 2018 році вартістю 7650,50грн.; Дзеркало вартістю 1632,00грн.; Фільтр для води «Осмо» вартістю 3096,00грн.; Шафа купе в коридорі вартістю 4420,80грн.; Шафа вішалка в коридорі вартістю 5346,00грн.; Ліжко в дитячій кмінаті вартістю 4308,29грн.; тюль та штори в дитячій кімнаті вартістю 1559,10грн.; Тюль та штори на кухні вартістю 1788,86грн. Всього на загальну суму 65952,41грн.

Відповідач заперечувала щодо даного поділу та надала свій варіант поділу рухомого майна, а саме виділити ОСОБА_1 Холодильник «Атлант», витяжку телескопічну торгової марки Піраміда, телевізор Самсунг 32 дюйми, фільтр зворотного осмосу компанії Екософт, диван розкладний, фотоапарат Cenon, велосипед гірський марки Corrater, їй виділити наступне майно: мікрохвильову піч LG, духову шафу Електролюкс, варильну поверхню Електролюкс, меблі кухонні, пральну машину LG, телевізор Самсунг 22 дюйми, дзеркало, шафу купе в коридорі, шафу вішалку в коридорі, стіл манікюрний, тюльгардинні вироби в кухні.

Щодо запропонованого відповідачем варіанту виділу рухомого майна, суд зазначає наступне.

Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог майно: диван розкладний, фотоапарат Cenon, велосипед гірський марки Corrater, стіл манікюрний не є предметом поділу, а відповідачка не зверталась до суду із зустрічною позовною заявою, тому суд не може включити дане майно до поділу.

Крім того, витяжка телескопічна є вбудованою у кухонні меблі, які позивач просить залишити відповідачці, і при її демонтажу втратить значний відсоток своїх споживчих якостей.

Згідно ст.ст. 60, 61, 63 65, 66 та 68-71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 369 ЦК України регламентовано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати цільового призначення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Згідно висновку експертів за результатами комплексної судової оціночно будівельної та товарознавчої експертизи № 7086/7087/23-21 від 29.10.2024 року ринкова вартість об`єктів станом на час проведення дослідження становить: Холодильник «Атлант» - 3920,00грн.; Мікрохвильову піч LG - 925,00грн.; Духова шафа «Електролюкс» - 4963,64грн.; Телевізор «Самсунг» 32 дюйма - 5925,00грн.; Кондиціонер «Сатурн» - 4834,87грн.; Поверхню індукційну «Електролюкс» - 3954,00грн.; Пральна машина LG - 3714,00грн.; Витяжка «Піраміда» -2995,00грн.; Меблі кухонні - 15957,67грн.; Телевізор «Самсунг» 22 дюйма - 2896,00грн.; Дзеркало - 1632,00грн.; Фільтр для води «Осмо» -3096,00грн.; Шафа купе в коридорі -4420,80грн.; Шафа вішалка в коридорі -5346,00грн.; Тюль та штори на кухні - 1788,86грн.

З урахуванням фактичних обставин справи та наданих доказів, суд вважає доцільним в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділили ОСОБА_1 на праві власності наступне майно: Холодильник «Атлант» вартістю 3920,00грн.; Мікрохвильову піч LG вартістю 925,00грн.; Духову шафу «Електролюкс» вартістю 4963,64грн.; Телевізор «Самсунг» 32 дюйма вартістю 5925,00грн.; Кондиціонер «Сатурн» вартістю 4834,87грн.; Поверхню індукційну «Електролюкс» вартістю 3954,00грн.; Пральну машину LG вартістю 3714,00грн.Всього на загальну суму 28236,48грн. Виділити ОСОБА_2 на праві власності наступне майно: Витяжка «Піраміда» вартістю 2995,00грн.; Меблі кухонні вартістю 15957,67грн.; Телевізор «Самсунг» 22 дюйма вартістю 2896,00грн.; Дзеркало вартістю 1632,00грн.; Фільтр для води «Осмо» вартістю 3096,00грн.; Шафа купе в коридорі вартістю 4420,80грн.; Шафа вішалка в коридорі вартістю 5346,00грн.; Тюль та штори на кухні вартістю 1788,86грн. Всього на загальну суму 38132,33грн.

Оскільки в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя виділено ОСОБА_1 рухоме майно на загальну суму 28236,48 грн., а ОСОБА_2 виділено рухоме майно на загальну суму 38132,33 грн., тому слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці у вартості рухомого майна у розмірі 4947,93 грн. ( 28236,48+38132,33=66368,81:2=33184,41-28236,48= 4947,93грн).

Щодо заявлених позовних вимог про поділ майна, а саме шафа- купе в дитячій кімнаті, шафа стіл комп`ютерний, ліжко в дитячій кімнаті, тюль та штори в дитячій кімнаті, відповідач заперечувала, та вказала, що дане майно не є спільною власністю та не підлягає поділу оскільки вони придбані для дитини та використовуються нею.

У даній справі постало питання щодо правового статусу шафи- купе в дитячій кімнаті, шафи стіл комп`ютерний, ліжко в дитячій кімнаті, тюль та штори в дитячій кімнаті, придбаного за час шлюбу для неповнолітньої дитини сторін.

Судом встановлено, що спірне майно було придбано сторонами у період шлюбу та призначалося для використання їхньою спільною неповнолітньою дитиною, про що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 173 Сімейного кодексу України речі для особистого користування дітей (одяг, взуття, іграшки тощо) та майно, призначене для їхнього розвитку, навчання та виховання (наприклад, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання, меблі, що використовуються виключно дитиною), належать до майна, яке не включається до складу об`єктів поділу між подружжям.

Такі предмети передаються тому з батьків, з ким проживає дитина, без грошової компенсації іншому з подружжя. Метою цієї норми є захист прав та інтересів дитини, забезпечення їй належних умов для життя та розвитку, незалежно від обставин розлучення батьків.

У цій справі, враховуючи функціональне призначення спірного майна як предмета, призначеного безпосередньо для задоволення потреб дитини у відпочинку та комфорті, суд дійшов висновку, що воно належить до категорії майна, призначеного для задоволення потреб дитини, у розумінні статті 173 СК України.

Відтак, шафа купе в дитячій кімнаті, шафа стіл комп`ютерний, ліжко в дитячій кімнаті, тюль та штори в дитячій кімнаті, придбані для неповнолітньої дитини, не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу між ними в рівних частках.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про поділ шафи- купе в дитячій кімнаті, шафи стіл комп`ютерний, ліжко в дитячій кімнаті, тюль та штори в дитячій кімнаті, придбаного для дитини, як спільного майна, не підлягає задоволенню, оскільки воно виключається із складу майна, що підлягає поділу між подружжям.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання коштів внесених за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року укладеним між ТОВ «Градо Строй» та ОСОБА_2 спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у праві власності становить 1 /2, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В якості спростування презумпції спільності майна подружжя, ОСОБА_2 зазначає про те, що кошти внесені за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 є її особистими коштами, оскільки нею 29.07.2015 року було продано квартиру, яка належала їй на праві особистої приватної власності.

22.07.2015 року ОСОБА_2 уклала договір про наміри з ОСОБА_4 про наміри продати майно, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 22.03.2003 року, об`єкт нерухомості, а саме однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , оформити договір купівлі продажу нерухомого майна за суму, що складає 480 000,00грн., що еквівалентно 20 000доларів США.

Згідно договору купівлі продажу квартири від 29.07.2015року ОСОБА_2 передала у власність (продала), а ОСОБА_4 прийняла у власність (купила) квартиру АДРЕСА_5 .

Пунктом 1.2 договору купівлі продажу квартири від 29.07.2015року встановлено, що дана квартира належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 22.03.2003 року, тобто дана квартира належить ОСОБА_2 на праві особистою приватної власності, оскільки придбана нею, ще до реєстрації шлюбу між сторонами.

Згідно п. 1.5 договору купівлі продажу квартири від 29.07.2015року продавець довела до відома покупця, а покупець взяла до уваги той факт, що відчужувана квартира не є спільною сумісною власністю та є особистою приватною власністю, оскільки на час її набуття продавець була не одружена, і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру (її частку), у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України немає.

31.07.2015 року ОСОБА_2 уклала із ТОВ «Градо Строй» попередній договір на будівництво житла № 06/0315-06 , згідно якого забудовник приймає на себе зобов`язання збудувати (та передати в подальшому у власність) приміщення в будинку по АДРЕСА_3 , 1- о кімнатна квартира на 5-му поверсі, третьої секції, загальною площею 43,67кв.м.

Пунктом 1.4 вказаного договору сторони домовилися, що вартість приміщення становить, з розрахунку 8000,00грн. за 1 кв.м. про що підписується договір завдатку.

Розрахунок здійснюється шляхом внесення замовником коштів в касу забудовника 25.12.2016р. 349 360,00грн. (п.1.7 вказаного договору).

Згідно довідки про розрахунок по об`єкту інвестування від 31.07.2015року виданого ТОВ «Градо Строй» об`єкт інвестування станом на 31.07.2015року ОСОБА_2 профінансовано в сумі 100 000,00грн.

Згідно довідки про розрахунок по об`єкту інвестування від 24.09.2015року виданого ТОВ «Градо Строй» об`єкт інвестування станом на 24.09.2015року ОСОБА_2 профінансовано в сумі 70 000,00грн.

Згідно довідки про розрахунок по об`єкту інвестування від 09.10.2015року виданого ТОВ «Градо Строй» об`єкт інвестування станом на 09.10.2015року ОСОБА_2 профінансовано в сумі 110 000,00грн.

Згідно до довідки ТОВ «Градо Строй» № 3 від 03.03.2023року ОСОБА_2 згідно з договірними зобов`язаннями станом на 03.03.2023 року внесено оплату в розмірі 280 000,00грн.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 676/4308/21 (провадження № 61-7301св22).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 зроблено висновок щодо застосування пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що у випадку набуття одним з подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 61-36178св18, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_2 надано суду докази того, що кошти внесені по договору № 06/03/15-06 від 31.07.2015 є її особисті кошти, які вона отримала від продажу особистої квартири, суд вважає, що дані кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а тому і вимога ОСОБА_1 про стягнення 140 000,00грн. в рахунок компенсації 1 /2 частки грошового внеску за договором № 06/03/15-06 від 31.07.2015 року задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 6995,85гривень, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц.

Як слідує з матеріалів цієї справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги №11 від 23.01.2023року, акт виконаних та прийнятих робіт по наданню правничої допомоги ОСОБА_1 по спарві № 127/6495/23, розрахунок оплати послуг адвоката Чуприни О.М, у справі за № 127/6495/23 на суму 22500,00грн. та квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 20.04.2025року та № 11 від 23.01.2023року.

Відповідач та її представник вказували та неспівмірність та необґрунтованість вказаної суми.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137,141 ЦПК України та враховуючи клопотання відповідача та те, що позовні вимоги задоволено частково, суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Щодо витрат за проведення експертизи, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою суду від 04.10.2023 року, за клопотання позивача, призначено комплексну судову оціночно будівельну та судово товарознавчу експертизу.

За проведення даної експертизи експертом виставлено рахунки, а саме рахунок № НОМЕР_2 на суму 11949,00грн.за визначення вартості спірної квартири та № 4510 на суму 10754,10грн. за визначення вартості рухомого майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання за ним права власності на 1 /2 частку квартири АДРЕСА_1 , необхідності в проведення оціночно будівельної експертизи для визначення вартості спірної квартири не потрібно, а тому витрати за проведення даної експертизи суд вважає, що відшкодуванню не підлягають.

Щодо витрат за проведення експертизи щодо визначення вартості рухомого майна, позивачем сплачено 10754,10грн., враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5377,05грн. у відшкодування витрат за проведення експертизи пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 57, 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст. ст.5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 /2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 на праві власності наступне майно:

-Холодильник «Атлант» вартістю 3920,00грн.;

-Мікрохвильову піч LG вартістю 925,00грн.;

-Духову шафу «Електролюкс» вартістю 4963,64грн.;

-Телевізор «Самсунг» 32 дюйма вартістю 5925,00грн.;

-Кондиціонер «Сатурн» вартістю 4834,87грн.;

-Поверхню індукційну «Електролюкс» вартістю 3954,00грн.;

-Пральну машину LG вартістю 3714,00грн.

Всього на загальну суму 28236,48грн.

Виділити ОСОБА_2 на праві власності наступне майно:

-Витяжка «Піраміда» вартістю 2995,00грн.;

-Меблі кухонні вартістю 15957,67грн.;

-Телевізор «Самсунг» 22 дюйма вартістю 2896,00грн.;

-Дзеркало вартістю 1632,00грн.;

-Фільтр для води «Осмо» вартістю 3096,00грн.;

-Шафа купе в коридорі вартістю 4420,80грн.;

-Шафа вішалка в коридорі вартістю 5346,00грн.;

-Тюль та штори на кухні вартістю 1788,86грн.

Всього на загальну суму 38132,33грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4947,93грн. в рахунок компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6995,85 у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 5377,05грн. у відшкодування витрат по сплаті за проведення експертизи, 5000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.05.2025року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

ТОВ «Градо Строй», м. Вінниця, вул. Келецька, 51а, кім. 149, .

Суддя: