Справа № 541/1610/25
Номер провадження 2/541/903/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючої судді Шатілової Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гуриної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про скасування арешту нерухомого майна , третя особа: Миргородська державна нотаріальна контора,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данильчук С.Г. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: реєстраційний номер обтяження 1798307; тип обтяження: заборона (архівний напис); зареєстровано: 24.03.2005 реєстратором: Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н 28.07.1992 Миргородський ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, недобудований жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник ОСОБА_1 .

Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 виявлено обтяження №1798307, яке зареєстровано: 24.03.2005 реєстратором Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н 28.07.1992 Миргородський ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, недобудований жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник ОСОБА_1 .

19.11.2024 позивач звернулася до Полтавського обласного державного нотаріального архіву з проханням надати наявні матеріали стосовно даного обтяження та припинити його чинність. Згідно повідомлення №2711/02-04 від 25.12.2024 Полтавського обласного державного нотаріального архіву 24.03.2025 за № 178307 обтяження не накладалося, а було перенесено до Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Підставою накладення було повідомлення б/н, 28.07.1992 Миргородським ощадбанком.

Відповідно до довідки від 14.04.2025 ТВБВ №10016/0157 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» у клієнта ОСОБА_1 відсутні невиконанні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» станом на 14.04.2025.

Наявність даної заборони перешкоджає позивачу у розпорядженні своїм майном.

13.05.2025 року від представника відповідача- АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимоги з підстав обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту, а також з підстав пред`явлення позову до не належного відповідача (а.с.25-31).

14.05.2025 від представника позивача адвоката Данильчука С.Г. надійшла відповідь на відзив в якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у ньому (а.с. 42-44).

В судове засідання позивач не з`явилася, її представник- адвокат Данильчук С.Г. надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на задоволені позовних вимог наполягав (а.с. 49).

Представник відповідача в своєму відзиві просив справу розглядати за їх відсутності в задоволенні позовних вимог просив відмовити (а.с. 31).

Третя особа: Миргородська державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.24).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне наступне обтяження: реєстраційний номер обтяження 1798307; тип обтяження: заборона (архівний напис); зареєстровано: 24.03.2005 реєстратором: Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н 28.07.1992 Миргородський ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, недобудований жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник ОСОБА_1 (а.с.9-12).

Позивач 19.11.2024 звернулася до Полтавського обласного державного нотаріального архіву з заявою в якій просила припинити чинність обтяження (а.с.13).

25.12.2024 року за вих. №2711/02-04 з Полтавського обласного державного нотаріального архіву надійшла відповідь, що надати інформацію стосовно вищевказаного обтяження не має можливості, оскільки жодні документи щодо накладення та реєстрації заборон Першої миргородської державної нотаріальної контори за 1992 на даний час до архіву на зберігання не передавались (а.с.14).

Згідно довідки виданої в.о. керуючого ТВБВ №10016/0157 від 14.04.2025 року встановлено, що у клієнта ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 відсутні невиконанні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк» станом на 14 квітня 2025 року (а.с.15). Керуючий ТВБВ №10016/0157 звертався до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Гриб Ю.М. з проханням зняття заборони за реєстраційним номером 1798307 накладеного на об`єкт обтяження, а саме невизначене майно, недобудований житловий будинок (а.с. 50).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 353 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV.

За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 5 ч.1 ст. 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; інші обтяження відповідно до закону.

При цьому необхідно зазначити, що обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 вказаного Закону). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч.3 ст. 3 вказаного Закону). З цього слідує, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Законом до обтяжень віднесені: зокрема, заборона відчуження, арешт нерухомого майна, іпотека, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а також інші обтяження.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Отже, обтяження припиняються на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, може бути рішення суду, що набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони відчуження з нерухомого майна, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права шляхом скасування такої заборони відчуження з нерухомого майна, а відтак і про задоволення позову.

Твердження представника АТ «Ощадбанк» щодо неналежного відповідача у даній справі суд відхиляє з підстав його необґрунтованості, виходячи з наступного.

Ч.1 та 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Оскільки у даних правовідносинах нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави у нього немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача або відповідача.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові КЦС ВС від 15 квітня 2020 року по справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19).

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року по справі № 357/7734/18 (провадження № 61-19170св19), позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що склад учасників, визначений позивачем та її представником, відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки предметом оскарження є наявне зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно, яке стосуються належного позивачу нерухомого майна, а саме обтяження зареєстровано за повідомленням Ощадбанк (уповноваженої особи його структурного підрозділу).

Наявні обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника майна порушує право власності позивача, оскільки вона наразі обмежена у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом зняття заборони відчуження з майна, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Адвокат Данильчук С.Г. з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України,ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 223, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про скасування арешту нерухомого майна , третя особа: Миргородська державна нотаріальна контора - задовольнити.

Скасувати обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: реєстраційний номер обтяження 1798307; тип обтяження: заборона (архівний напис); зареєстровано: 24.03.2005 реєстратором: Перша миргородська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н 28.07.1992 Миргородський ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, недобудований жилий будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Данильчук Сергій Григорович свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4926 видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 25.09.2020, адреса Полтавська область, м.Миргород. вул. Троїцька,68.

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк Україна», код ЄДРПОУ 0032129, адреса м.Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, 01001.

Третя особа: Миргородська державна нотаріальна контора, адреса Полтавська область, м.Миргород. вул. Гоголя, 165 .

Суддя: Л. Г. Шатілова