Справа № 953/3864/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

23 квітня 2025 року ОСОБА_3 (далі: позивач) звернулась до ОСОБА_1 (далі: відповідач) з позовом про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач послалась на реєстрацію 03.04.1993 шлюбу з відповідачем, не складення сімейного життя за відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, втратою почуттів любові. Також зазначила, що наразі шлюбні відносини між ними припиненні, проживають окремо один від одного та не ведуть спільне господарство. Повідомила, що від сумісного проживання сторони мають доньку ОСОБА_4 . Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам.

До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, розгляд справи просили здійснювати за своєї відсутності.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, стосовно яких наявні відомості повідомлення про явку в суд, не є порушенням ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд висновує:

03.04.1993 між позивачем та відповідачем у Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, Україна, зареєстрований шлюб, актовий запис №347, що підтверджене свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 09.12.1998.

Від сумісного проживання сторони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджене свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 26.05.2008.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.24 СК України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями ч.3 та ч.4 ст.56 СК України унормовано право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, що унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Як передбачає ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.110 ЦК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільного господарства, клопотань про надання часу на примирення не заявлено.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що фактично сім`я розпалась та не може бути відновлена, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Керуючись ст. 12, 76, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 110,112 СК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 03.04.1993 у Дзержинському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, Україна, актовий запис №347, - розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 26.05.2025.

Суддя Н.В. Єфіменко