ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Македона Олександра Андрійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 березня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2024 року до суду звернулося АТ «Універсал Банк»» із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказували, 21.06.2018 відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» для отримання банківських послуг. Як наслідок, підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 року.

Керуючись положеннями ст.ст. 633, 634, 641 ЦК України АТ «Універсал Банк» пропонує не обмеженому колу фізичних усіх - резидентів України скористатись банківськими послугами щодо продуктів «Монобанк» АТ «Універсал Банк», для чого пропонує приєднатися до опублікованих на сайті банку умов і правил обслуговування при наданні банківських послуг. Приєднання до таких умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банку. Своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно, на думку позивача, стверджує про ознайомлення на момент її підписання із умовами і правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних усіх та інших додатків, повністю розуміє їх зміст, погоджується із викладеним, розуміє свої права та обов`язки.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила ознайомлення із змістом вказаних вище документів, отримала їх примірники у мобільному додатку, що у своїй сукупності складають кредитний договір та зобов`язується виконувати його умови.

Крім того, в анкеті-заяві (пункт 6) зазначено, що відповідачка просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналога, у тому числі електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, відкритими або які будуть відкриті на її ім`я у банківській установі, засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що використовуватиметься для накладання удосконаленого електронного підпису за для засвідчення дій відповідачки стосовно зазначеного кредитного договору. Усе листування просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідного до умов договору.

Під удосконаленим електронним підписом, розуміється, вид електронного підпису, створений за результатами криптографічного перетворення електронних даних, із якими пов`язаний цей електронний підпис, як зазначено у пункті 6.4 зазначеної анкети-заяви, із використанням засобу удосконаленого підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача, виявити порушення цілісності електронного даних. Удосконалений підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання електронного підпису без сертифіката ключа. Відкритий ключ розміщується в анкеті-заяві, що підписується клієнтом на підставі укладеного договору.

Відповідно до умов зазначеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 100000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок спеціального платіжного засобу, яким є платіжна картка НОМЕР_1 .

Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка не повернула своєчасно заборгованості за отриманим кредитом, відсотками, іншими витратами, не сплатила щомісячні мінімальні платежі, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідно до ст. ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України зобов`язання не виконала, а договір є обов`язковим для виконання.

Станом на 27.08.2023 у відповідачки наявне прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, а тому на підставі підпункту 5.17 пункту 5 розділу 2 умов та правил банківського обслуговування, відбулось істотне порушення клієнткою зобов`язань, уся заборгованість за кредитним договором стала простроченою. 27.08.2023 банком направлене відповідачці повідомлення пуш про істотне порушення умов договору та необхідність погашення заборгованості. Однак відповідачка на контакт не виходила, не вчинила жодної дії, направленої на усунення заборгованості. Як наслідок, кредит 26.09.2023 став у формі на вимогу. На залишок простроченої заборгованості банком нарахована неустойка, передбачена тарифами.

Ст. ст. 1054, 1050 ЦК України передбачено, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Загальний розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором станом на 11.07.2024 становить 118984 грн 10 коп, у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим тілом кредиту - 118984 грн 10 коп, заборгованість за пенею - 0 грн, заборгованість за порушення зобов`язання - 0 грн.

Ухилення відповідачки від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором стверджуються наступними доказами: розрахунком заборгованості, копією заяви позичальниці, витягом із тарифів банку, витягом із умов обслуговування рахунків фізичних осіб, копією документів, що посвідчують особу відповідачки, долученими нею до позову (паспорт, РНОКПП).

Позивач у позові просить задовольнити позовні вимоги, стягнути за договором про надання банківських послуг «Монобанк» із відповідачки заборгованість у розмірі 118984 грн 10 коп(тіло кредиту)та 3028 грн судового збору.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 березня 2025 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 100000 грн 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 483 грн 27 коп.

З вказаним рішенням суду не погодився представник АТ «Універсал Банк» - Македон Олександр Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними умовами, правилами обслуговування, тарифами, тощо.

Зокрема вказує, у підписаній анкеті - заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законний спосіб договору, в тому числі погодження сторонами Умов і правил разом з додатками, які є невід`ємною складовою Договору.

Акцентує увагу, що відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити або інші докази про невірність наданого банком розрахунку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи cторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21.06.2018 відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» для отримання банківських послуг. Як наслідок, підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

У підписаній відповідачкою анкеті-заяві відсутні умови договору про розмір тіла кредиту, процентної ставки та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, проте зазначено, що відповідачка згодна з тим, що анкета-заява разом з умовами та правилами, тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також про ознайомлення та згодою із умовами та правилами, тарифами банку.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, крім підписаної відповідачкою анкети-заяви, позивачем надано витяг з умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank/ Universal Bank», витяг з тарифів за карткою «Monobank».

Згідно з випискою із карткового рахунку відповідачки, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачки надано кредит у розмірі 100000,00 грн у вигляді кредитного ліміту на поточний картковий рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором (тіло кредиту) становить 118984 грн 10 коп.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про умови нарахування овердрафту, надані банком тарифи та Витяг з Умов і Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин ознайомлення із Умови та Правила, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами банку, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, розуміння їх змісту, погодження із ними та розуміння своїх прав і обов`язків.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст. 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті1054,1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).

На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21.06.2018 року, відповідно до якої відповідачка ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» для отримання банківських послуг.

Згідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно статті третьої цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021.

У цій справі позичальник, шляхом засвідчення генерації ключової пари, особистим ключем підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «monobank», тим самим висловивши свій намір відкрити поточний рахунок зі встановленням кредитного ліміту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про умови нарахування овердрафту, надані банком тарифи та Витяг з Умов і правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладено із позивачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин ознайомлення із умовами та правилами кредитування.

Разом із цим, сам лише факт підписання такої заяви не доводить погодження із позичальником суттєвих умов кредитування, а відтак, дотриманням вимог ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки відповідач, як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про нарахування овердрафту за користування кредитними коштами та не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованій у справі №342/180/17-ц від 03.07.2019, яка у цій категорії справ є незмінною та згідно ч.4 ст.263 ЦПК України обов`язковою до врахування. За змістом цієї позиції Верховного Суду, за відсутності погоджених із позичальником умов кредитування в частині нарахування процентів та неустойки, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що про доведеність позовних вимог позивача стосовно існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань та підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, а саме встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 100000 грн.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Македона Олександра Андрійовича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2025 року.

Головуючий суддя : ________________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна