Справа № 307/1412/25
Провадження № 2/307/475/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В., при секретарі Половко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 15.05.2010 р., виданий виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з актовим записом №14. У шлюбі у них народилися діти, а саме донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, з актовим записом №23 та донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданий виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з актовим записом №10. На початку сімейного життя шлюбні відносини складалися добре, однак на даний момент вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинились. Вони перестали розуміти та любити один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, а також у них з`явились розбіжності в поглядах на сімейне життя, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей та ведення спільного побуту. Всі зусилля щодо знаходження компромісу між ними не дали жодних результатів, тому вона вважає, що наразі немає можливості збереження сім`ї. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між ними сім`ї, вона вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Тому просить суд шлюб між ними розірвати та просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просять суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 15.05.2010 року виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з актовим записом №14.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей, донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, з актовим записом №23 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , виданий виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з актовим записом №10.

В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги однин до одного. Це підтверджується тим, що вони спільно не проживають і не підтримують ніяких відносин.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сім`я розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову в частині розірвання шлюбу, необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 968,96 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією.

Що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Із матеріалів справи відомо, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Герасимчук О.О., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 29 серпня 2024 року, ордером, виданим 21 квітня 2025 року, та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

При зверненні до суду з позовом, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Герасимчуком О.О. заявлено суму витрат на надання правової допомоги у розмірі 4000 грн., яку він просив стягнути з відповідача.

Із п. 3.1. розділу 3 договору про надання правової допомоги від 29 серпня 2024 року вбачається, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у розмірі 4000 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. За надання допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката.

Проте, в порушення вимог ст. 137, 141 ЦПК України, суду не надано жодних доказів на підтвердження виду, обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110-112 СК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований виконкомом Буштинської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області, Україна, з актовим записом №14- розірвати.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп., пов`язані зі сплатою судового збору.

Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: В.В. Чопик