Номер провадження: 22-ц/813/2429/25
Справа № 500/3165/19
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Уманець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року,

за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю та виключення житлового будинку зі списку майна, яке підлягає розділу, як майно подружжя

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 12.09.2022 року, до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю та виключення житлового будинку зі списку майна, яке підлягає розділу, як майно подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що шлюб з відповідачем розірвано 26.04.2014 року, під час знаходження у шлюбі позивачем

придбано у особисту приватну власність житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за кошти, що не належали до майна спільної сумісної власності подружжя. 19.11.2002 року житловий будинок та господарські будівлі були придбані за кошти виділені Одеською облдержадміністрацією, особисто ОСОБА_1 як інваліду війни, учаснику бойових дій в Афганістані, як нагорода за особисті заслуги перед Вітчизною.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 20 вересня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю та виключення житлового будинку зі списку майна, яке підлягає розділу, як майно подружжя відмовив.

20.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просить виправити описку допущену у рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року при перекладі з російської на українську мову документу (аркуш справи 6) вказаного у рішенні суду, аркуш справи 194, абзац перший, ряд четвертий слово «передбаченого» на правильний переклад українською мовою, а саме «призначеного».

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 06 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року по справі №500/3165/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю та виключення житлового будинку зі списку майна, яке підлягає розділу, як майно подружжя - відмовив.

Суд першої інстанції виходив з того, що із змісту рішення вбачається, що в ньому не допущено жодних описок та помилок, які мали б істотний характер, спотворювали б текст рішення та призвели до його неправильного сприйняття, відповідно до заявлених вимог, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про виправлення описки в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі позивач не погоджується з ухвалою суду, вважає, що Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у своєму рішенні навмисно, при перекладі з російської мови на українську мову, змінив сенс змісту документа, що спотворює правильне сприйняття Витягу з рішення Ренійської міськради № 220 від 27.06.2002 року (аркуш справи 6), а саме: при перекладі з російської мови українською мовою суд навмисно спотворив значення слова «призначеного» на «передбаченого», що протилежно змінює та фальсифікує зміст усього тексту в документі (аркуш справи 6), що цілком влаштовує відповідача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.09.2024 року роз`яснювалося ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 10.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 10.04.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

З огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, та зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 06 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2023 року відмовив, посилаючись на те, що відсутні підстави для виправлення описки в рішенні суду, оскільки заява позивача про виправлення описки, не відповідає законодавчо закріпленому інституту виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, тому його заява про виправлення описки в рішенні суду є необґрунтованою.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК України описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер і можуть ускладнити виконання рішення. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі № 761/18236/22 (провадження № 61-12209ск22).

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частиною п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 990/222/23 (провадження № 11-155заі23) зроблено висновок про те, що опискою визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання та трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення.

Отже, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Слід зазначити, що інститут виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні має вкрай важливе значення у будь-якому виді судочинства та покликаний на усунення неточностей судового рішення, які впливають на можливість його реалізації. Водночас процесуальний закон не надає суду права змінити суть постановленого рішення шляхом виправлення описки. Зміна у такий спосіб суті рішення, суперечить принципу правової визначеності. Виходячи із прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд), принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення.

У постанові від 15 січня 2021 року у справі № 905/2135/19 Верховний Суд зазначає, що, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо: встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), технічних помилок (тобто таких, що виникли в процесі виготовлення тексту рішення). Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява про виправлення описки не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту ухваленого рішення не вбачається, що судом допущено описку в тексті судового рішення в розумінні статті 269 ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення заяви про виправлення описки - відсутні.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанцій постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов