Справа № 201/3101/25
Провадження № 2/201/2405/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

14 березня 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона придбала на електронних торгах (аукціоні) автомобіль HYUNDAI SONATA (VIN код, кузов) авто НОМЕР_1 , що знаходився територіально у Південній Кореї. 10 листопада 2022 року відповідач ТОВ «ПЛК ГРУП» сформував для ОСОБА_1 рахунок на оплату №SV-4 з призначенням платежу «Платіж за автомобіль» на загальну суму 84 000,00 грн. Позивачка здійснила перерахунок грошових коштів в розмірі 84 000,00 грн., при цьому в квитанції чітко зазначила призначення платежу «оплата таможні, рах SV-4 від 10.11.22р., ОСОБА_1 , VIN авто НОМЕР_1 ». ОСОБА_1 , перераховуючи відповідачу 84 000, 00 грн., мала впевненість, що сплачує вартість послуг по розмитненню свого автомобіля і в подальшому отримає його у власність, проведе державну реєстрацію та буде користуватися ним на території України. 02 лютого 2023 року на офіційну електронну адресу відповідача був направлений лист від позивачки, в якому вона просила надати інформацію щодо процедури розмитнення, чи перетнув автомобіль кордон України та коли і де можна оглянути автомобіль. Лист залишився без відповіді. В березні 2023 року позивачці стало відомо, що автомобіль HYUNDAI SONATA, кузов № НОМЕР_1 вже перебуває на території України, але зареєстрований за іншим власником. По даному факту позивачка звернулася до правоохоронних органів. В порядку досудового врегулювання спору, 10 серпня 2024 року на офіційні електронні адреси та за контактами, які вказані на сайті компанії PLC GROUP (відповідача) була направлена вимога про повернення безпідставно набутих коштів з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про стягнення з відповідача боргу, інфляційних нарахувань та 3% річних. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року (справа № 201/11614/24), зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Колегія звернула увагу, що позивачка, за наявності підстав, не позбавлена можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обґрунтування. Наразі позивачка вважає грошові кошти в розмірі 84 000,00 грн. безпідставно набутими відповідачем, до цього часу знаходяться у його розпорядженні (на розрахунковому рахунку) і він не довів законність користування ними в рамках розгляду справи № 201/11614/24. Враховуючи наведене, позивачка просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 107 350,85 грн., сплачений судовий збір у розмірі та витрати на правову допомогу.

26 березня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що зазначений у позовній заяві автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, рік випуску 2014, номер кузову НОМЕР_2 , був переданий з боку відповідача замовнику громадянину України ОСОБА_2 , що підтверджується, скріншотами переписки у створеному за результатами укладання Договору з ним, у відповідності до п. 4.4. Договору, чаті у месенджері Viber, та проведення оплати послуг та самого автомобілю з боку відповідача та громадянина ОСОБА_2 . Зазначений громадянин замовляв, у ТОВ «ПЛК ГРУП», великий перелік авто, та можливо здійснює їх реалізацію третім особам, під час своєї комерційної діяльності, тому у діловій переписці та створеному чаті іменується як «Royal Cars». Зазначений автомобіль марки Hyundai, модель Sonata, рік випуску 2014, номер кузову НОМЕР_2 був переданий представнику ОСОБА_2 , у м. Дніпро, таким чином відповідач виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі. Замовник автомобілю з купівлі-продажу якого виникли спірні правовідносини, уклав з ТОВ «ПЛК ГРУП» договір, щодо його придбання, відповідно до умов якого був створений робочий кабінет на сайті, та чат у месенджері «Viber», у якому проводилися спілкування щодо придбання автомобілю, його доставки до України, виставлялися відповідні рахунки з боку ОСОБА_2 . На суму що зазначена у позові позивача був виставлений рахунок № НОМЕР_3 від 22 січня 2022 року, сума зазначена у рахунку сплачена позивачем, що дозволяє встановити прямий зв`язок між цими двома подіями, та стверджувати, що виставлений рахунок був сплачений замість первісного боржника, іншим, за його дорученням. Таким чином, з боку відповідача виконані всі свої зобов`язання перед замовником, яким є для відповідача відповідно ОСОБА_2 , зазначеного авто, та воно передано особі замовника, таким чином, вимоги позивача є такими, що ґрунтується на свідомому перекручуванні об`єктивних фактів та викривленні реальності з метою ввести сторони спору в оману, та отримати грошові кошти, що були перераховані на користь відповідача за поставлений товар, на законних підставах, як частина оплати за поставлений на адресу ОСОБА_2 . Твердження позивача про безпідставне отримання та утримання грошових коштів, що належать позивачу є таким що не відповідає дійсності, у випадку їх платежу на користь ОСОБА_2 за рахунком наданим ним зі свого боку та який відповідно призвів до перерахування грошових коштів від позивачки на користь відповідача. Позивачка сплативши цей рахунок погодила цією дією наведені у рахунку дані та призначення платежу. Таким чином, ці грошові кошти не мають жодного відношення до оплати будь-яких митних платежів та мають природу оплати за отриманий товар. Зважаючи на що сплачені цілком законно та отримані відповідачем на законних підставах. Усі інші аргументи позивачки зводяться до трактування їх власних перемовин з ОСОБА_2 , до яких відповідач не має жодного відношення, не є у цих правовідносинах стороною, та не має прямих зобов`язань перед позивачкою за цим договором.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 14 березня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С.

Ухвалою судді від 18 березня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

11 квітня 2025 року від представника позивачки до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача судових витрат.

15 квітня 2025 року від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд цієї цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

02 червня 2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, в якій останній заперечував проти задоволення позову.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 листопада 2022 року відповідач ТОВ «ПЛК ГРУП» сформував для ОСОБА_1 рахунок на оплату №SV-4 з призначенням платежу «Платіж за автомобіль» на загальну суму 84 000,00 грн.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 22 листопада 2022 року, ОСОБА_1 здійснила перерахунок грошових коштів на користь ТОВ «ПЛК ГРУП» в розмірі 84 000,00 грн., призначення платежу: оплата таможній рах. SV-4 від 10.11.22р., ОСОБА_1 , VIN авто НОМЕР_1 .

Позивачка зазначає, що перераховуючи відповідачу 84 000, 00 грн., мала впевненість, що сплачує вартість послуг по розмитненню свого автомобіля і в подальшому отримає його у власність, проведе державну реєстрацію та буде користуватися ним на території України.

02 лютого 2023 року на офіційну електронну адресу відповідача був направлений лист від позивачки, в якому вона просила надати інформацію щодо процедури розмитнення, чи перетнув автомобіль кордон України та коли і де можна оглянути автомобіль.

Лист залишився без відповіді.

В березні 2023 року позивачці стало відомо, що автомобіль HYUNDAI SONATA, кузов № НОМЕР_1 вже перебуває на території України, але зареєстрований за іншим власником.

В порядку досудового врегулювання спору, 10 серпня 2024 року на офіційні електронні адреси та за контактами, які вказані на сайті компанії PLC GROUP (відповідача) була направлена вимога про повернення безпідставно набутих коштів з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про стягнення з відповідача боргу, інфляційних нарахувань та 3% річних. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року (справа № 201/11614/24), зміненим постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

З тексту постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року вбачається:

«Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 06 січня 2022 року позивачкою ОСОБА_1 було здійснено міжнародний платіж на суму 2850,00 доларів США з призначенням платежу Hyundai Sonata, VIN НОМЕР_1 , що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 19).

10 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір №540, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику, за його рахунок, послуги з інформування про придбання та транспортування автотранспортного засобу згідно пункту 1.3, що відповідає параметрам, що зазначено в п. 1.2. даного договору, на умовах даного договору, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх (а.с. 20-25).

Відповідно до п. 1.2 вказаного вище договору, параметрами автомобілю є: марка Hyundai модель Sonata, 2014 року випуску, колір Silver, кузов № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 1.3. договору №540 від 10.01.2022, ФОП ОСОБА_2 зобов`язався, зокрема, надавати інформаційну підтримку супроводу по митному оформленню автомобіля на території України, із залученням третіх осіб; послуги третіх осіб замовник (позивач) сплачує безпосередньо цим третім особам згідно наданих ними розрахункових документів.

Вартість послуг за цим договором становить суму 500,00 дол США (пункт 2.4 договору №540 від 10.01.2022).

Договір №540 від 10.01.2022 також містить записи, що замовником сплачено по інвойсу 2850,00 доларів США, за доставку - 1300,00 доларів США (а.с. 25).

Позивачка отримала від ТОВ «ПЛК Груп» рахунок на оплату від 10 листопада 2022 року №SV-4 з призначенням платежу «Платіж за автомобіль» на загальну суму 84000 грн. (а.с. 26).

ОСОБА_1 здійснила оплату грошових коштів в розмірі 84000,00 грн. на користь ТОВ «ПЛК Груп» з призначенням платежу «оплата таможній pax SV-4 від 10.11.2022Р, ОСОБА_1 , V1N авто KMHEC41LBFA669174», що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2022 (а.с. 27).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 15.05.2024 №31/26-4145, з транспортним засобом Hyundai модель Sonata, 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , проводилась одна реєстраційна операція, а саме 21.02.2023 в ТСЦ №1242 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях здійснено первинну реєстрацію, придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону, із видачею номерних знаків та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я гр. ОСОБА_3 , на підставі, зокрема, митної декларації від 28.12.2022, виданої Львівською митницею, договору купівлі-продажу №121022023 від 21.02.2023, укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «ПЛК Груп» (а.с. 29).

Представник позивачки звернулась до відповідача з письмовою вимогою №23 від 10 серпня 2024 року про повернення боргу з урахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних, в якій вимагала негайно повернути суму боргу з урахуванням інфляції та 3% річних у розмірі 97006,41 грн (а.с. 30).»

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ч.4 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відповідно до Позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20 вересня 2024 року, справа №628/1203/19:

«40. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

41. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

42. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

43. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

44. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

45. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

46. Подібний висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15.

47. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

48. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

49. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

50. Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, та постановах Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19,від 27 липня 2022 року у справі № 644/3932/18-ц, від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21, від 18 жовтня 2023 року у справі № 639/6422/21.»

В даному випадку суд приходить до висновку, що кошти набуті ТОВ «ПЛК ГРУП» на підставі рахунку на оплату №SV-4, набуті без достатньої правової підстави, оскільки позивачкою так і не було отримано замовлений нею транспортний засіб і чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів.

Також суд бере до уваги висновок Дніпровського апеляційного суду у постанові від 19 лютого 2025 року по справі № 201/11614/24, в якій зазначено, що надана суду копія рахунку ТОВ «ПЛК Груп» на оплату від 10 листопада 2022 року №SV-4 не доводить укладення між сторонами договору надання послуг з погодженням усіх його істотних умов - предмету договору, строків виконання, тощо. Вказаний вище рахунок не містить погодженого переліку (виду) надання послуг позивачці; також у рахунку не зазначено марку та модель автомобіля, його ідентифікуючі ознаки (номер кузова, рік випуску, колір), тощо. Факт оплати позивачкою 22.11.2022 на користь ТОВ «ПЛК ГРУП» грошових коштів в розмірі 84000,00 грн. з призначенням платежу «оплата таможній pax SV4 від 10.11.2022Р, ОСОБА_1 , V1N авто KMHEC41LBFA669174» (а.с. 27) також не свідчить про узгодження сторонами істотних умов договору, зокрема, про надання послуг з організації розмитнення автомобіля.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про задоволення позову та ТОВ «ПЛК ГРУП» слід повернути позивачці отримані від неї кошти в сумі 84 000,00 грн.

Крім того, слід зазначити, що при виникненні позадоговірного грошового зобов`язання на підставі ст. 1212 ЦК України за його порушення наступають наслідки, передбачені ст. 625 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року №910/10156/17, постанова Верховного Суду України від 01 червня 2016 року, №910/22034/15)

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у розмірі 17 537,59 грн. та 3% річних у розмірі 5 813,26 грн. Загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 107 350,85 грн. (розрахунок наданий позивачем і перевірений у судовому засіданні).

Крім того, позивачка просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 45 000,00 грн., яку підтверджує договором № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги, додатковою угодою № 4 від 13 березня 2025 року до договору № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги та розрахунком витрат на професійну правничу допомогу за додатковою угодою № 4 від 13 березня 2025 року до договору № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи. Сам факт надання правової допомоги адвокатом та отримання її клієнтом підтверджується договором № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги, додатковою угодою № 4 від 13 березня 2025 року до договору № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги та розрахунком витрат на професійну правничу допомогу за додатковою угодою № 4 від 13 березня 2025 року до договору № 21/05-24 від 21 травня 2024 про надання правової допомоги. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката і вказана сума підлягає до стягнення з відповідача.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 84 000,00 грн. безпідставно набутих коштів, 17 537,59 грн. інфляційних втрат, 5 813,26 грн 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 45 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛК ГРУП», , м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 3, офіс 33;

Суддя Федоріщев С.С.