справа № 362/182/25
провадження № 2/362/1365/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Поповича О.В. розглянув у м. Василькові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Васильківської міської ради «КОДАКІВСЬКЕ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд установив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Васильківської міської ради «КОДАКІВСЬКЕ» (далі відповідач, КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське»), в якому просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату із премією за два місяці в розмірі 86 235,00 грн.; середній заробіток із заробітної плати за час затримки із розрахунку в розмірі 348 950,04 грн., а також понесені судові витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що під час звільнення йому не виплатили належну суму заробітної плати.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, яким повідомив суд про необхідність застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. А також вказав на відсутність заборгованості з виплати заробітної плати станом на 16 травня 2024 року.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2023 року Васильківська міська рада, в особі Васильківського міського голови, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали контракт щодо обрання останнього на посаду директора КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське» на строк з 02 травня 2023 року по 01 травня 2024 року.

Позивач призначений на посаду директора КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське» розпорядженням від 27 квітня 2023 року № 87-к.

Відповідно до розпорядження Васильківського міського голови від 25 жовтня 2023 року № 231-к позивач припинив виконання обов`язків директора підприємства у зв`язку із звільненням з посади за угодою сторін.

Цим же розпорядженням зобов`язано Бухгалтерію комунального житлово-експлуатаційного підприємства Васильківської міської ради «Кодаківське» повести з позивачем повний розрахунок відповідно до чинного законодавства.

10 жовтня 2024 року адвокат Стельникович С.А. звернувся в інтересах позивача із адвокатським запитом до відповідача, в якому просив надати обґрунтований розрахунок сум (довідку або письмове повідомлення про нараховану заробітну плату), на підставі яких були здійснені розрахунки сум з директором КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське» - Корнієнком Олександром Віталійовичем.

Листом на вищевказаний адвокатський запит за вих. № 100 від 10 жовтня 2024 року відповідач повідомив, що запитувана інформація буде надана в установленому порядку у разі надходження аналогічного адвокатського запиту разом із письмовою згодою клієнта на отримання персональних даних/конфіденційної інформації про нього, та надання письмової згоди клієнта КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське» на передачу його (клієнта) персональних даних/конфіденційної інформації і особистих відомостей на запит адресований КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське».

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частиною першою статті 47 КЗпП Україи передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Частиною 1 статті 117 КЗпП визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які звільняють відповідача від обов`язку виплат позивачу належних йому сум після звільнення.

У матеріалах справи також наявна довідка про заробітну плату позивача, з якої вбачається наявність заборгованості з виплати заробітної плати станом на 26 жовтня 2023 року у розмірі 166 597,72 грн. перед позивачем.

Надана відповідачем довідка про виплату заробітної плати позивачу та відсутність заборгованості станом на 16 травня 2024 року не може бути свідченням дотримання останнім вимог чинного законодавства щодо необхідності проведення повного розрахунку із працівником після його звільнення.

Водночас, розглядаючи питання строків звернення позивача до суду із даним позовом, суд зазначає таке.

Наслідки пропуску строку звернення до суду у вигляді відмови в задоволенні позову застосовуються судом лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але такі строки пропущено та підстав для їх поновлення не встановлено. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору визначено статтею 233 КЗпП.

Відповідно до частини першої та другої статті 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Встановлений статтею 233 КЗпП строк звернення до суду є спеціальним строком для судового захисту трудових прав і застосовується виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права. Такий строк не є строком позовної давності, який регулюється нормами ЦК України.

За змістом статті 234 КЗпП у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення (постанови Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 243/9604/18 (провадження № 61-14423св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 203/2276/19 (провадження № 61-8269св20), від 29 червня 2021 року у справі № 588/1672/18 (провадження № 61-9199св20).

У постанові Верховного Суду від 30 липня 2021 року у справі № 263/6538/18 (провадження № 61-1619св20) зазначено, що у статті 234 КЗпП не передбачений перелік поважних причин для поновлення строку, їх поважність визначається судом в кожному випадку залежно від конкретних обставин.

Як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду.

Суд зауважує, що позивач дізнався про порушення своїх прав щодо наявності у відповідача заборгованості зі сплати заробітної плати 25 жовтня 2023 року, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

З позовом у цій справі позивач звернувся 25 грудня 2025 року, не врахувавши, що строк звернення до суду обмежений трьома місяцями.

Підстав для визнання строку пропущеним із поважних причин суд не вбачає.

Так, позивачем не доведено наявності обставин, які б об`єктивно перешкоджали йому, як звільненому працівнику, в реалізації його права на звернення до суду з відповідним позовом.

Неотримання позивачем інформації про суми, нараховані і виплачені при звільненні на адвокатський запит не свідчить про необізнаність останнього про розмір сум, нарахований та виплачених йому сум. Інших доводів позивачем не наведено.

Більше того, позивач обіймав посаду директора КЖЕП Васильківської міської ради «Кодаківське» та, відповідно, не міг не бути обізнаним про визначену законом процедуру розрахунку при звільненні працівника, а в даному випадку безпосередньо себе.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено та не надано доказів, які б стали підставою для задоволення позову, а тому підстави для їх задоволення відсутні.

У силу статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Повне рішення складено 29 травня 2025 року.

Суддя О.В.Попович