Справа № 464/2274/25
пр.№ 2/464/1389/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

при секретарі судових засідань БРИНОШ А.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 13 серпня 2018 року у розмірі 77859 грн. 70 коп. та понесені судові витрати.

Позов мотивує тим, що 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13 серпня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що така разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 60000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 08 січня 2025 року в останнього виникла заборгованість за наданим кредитом, що становить 77859 грн. 70 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову з тих підстав, що позивачем не доведено наявності у нього зазначеного розміру заборгованості. Покликаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, зазначає, що із матеріалів справи не вбачається, що саме даними умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що наявність та розмір заборгованості відповідача підтверджено належними та допустимими доказами. Заборгованість відповідача складається з використаного кредитного ліміту у сумі 60000 грн. та суми овердрафту (мінусу по карті), що становить 17859 грн. 70 грн. Овердрафт виникає якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, відтак заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. Водночас, банк надає кредит згідно з договором в розмірі вищевказаної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Відповідно до виписки про рух коштів за карткою всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 269241 грн. 40 коп., за весь час користування карткою боржником проведено витрат по картці на суму 347101 грн. 10 коп. В свою чергу, поповнення рахунку, які проводив відповідач, свідчать про те, що він усвідомлював, що винен банку кошти, які використовував з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Окрім цього до суду надійшли додаткові пояснення відповідно до яких представник зазначив про не можливість застосування в межах даної справи правових висновків Верховного Суду, на які посилається відповідач, з огляду на відсутність подібності між ними.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просить про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задоволити.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, просять про розгляд справи у їхній відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

08 квітня 2025 року ухвалою Сихівського районного суду м.Львова дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду на 29 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року розгляд справи відкладено до 14 травня 2025 року, для надання можливості представнику позивача ознайомитися із відзивом на позов.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 13 серпня 2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також, підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки встановлені обставини у даній справі та у справі, яка зазначена відповідачем є різними.

У даній справі кредитний договір укладений шляхом електронного підпису через мобільний додаток, умови та правила відповідач отримав також через додаток, без ознайомлення яких мобільний додаток не надасть змоги підписати анкету - заяву, а у справі №342/180/17 судами встановлена відсутність підпису на умовах та правилах.

Відповідно до п.п.2.1. п.2 розділу І умов та тарифів, банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та /або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків з операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та /або мобільного додатка, згідно умов договору.

Згідно п.5.11. умов та тарифів, клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в терміни, зазначені в мобільному додатку, при несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно із тарифами.

На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 60000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Таким чином, між сторонами 13 серпня 2018 року виникли договірні зобов`язання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

За змістом ст.ст.626,628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Так, за розрахунком позивача, який не спростовано відповідачем під час розгляду справи, заборгованість відповідача за вказаним вище договором станом на 08 січня 2025 року за наданим і отриманим кредитом становить 77859 грн. 70 коп.

Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відображає наявність обгрунтованої заборгованості і доказів зворотного відповідач суду не надав.

Наведені у позовній заяві обставини справи підтверджуються також іншими дослідженими та перевіреними судом матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності, достовірності та допустимості, зокрема копіями документів на підтвердження умов кредитування та здійснення відповідних дій банком.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у ОСОБА_2 наявна заборгованість по кредитному договору. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 13 серпня 2018 року у розмірі 77859 грн. 70 коп.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», , місцезнаходження м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19 заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 13 серпня 2018 року у розмірі 77859 грн. 70 коп. та 3028 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК