БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2085/24
Провадження № 2/273/134/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Баранівка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санфорд капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санфорд капітал» заборгованість у розмірі 39348,68 грн, з яких: 9205,26 грн - сума заборгованості за основним боргом, 22183,75 грн - сума заборгованості за процентами, 5926,69 грн. інфляційні втрати, 2032,98 грн три проценти річних, витрати по сплаті судового збору, витрат на правову допомогу та на оплату послуг поштового зв`язку .

В обгрунтування позову зазначив, що 28.07.2018 року укладено кредитний договір № С-606-0 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Після цього, 16.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «Ідея Банк» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» приймає належні Акціонерному товариству «Ідея Банк» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 . Після цього, 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» та Товариством обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 31389,01 грн., з яких заборгованість за основною сумою боргу 9205,26 грн., заборгованість за відсотками 22183,75 грн. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № С-606-0 від 28.07.2018 року в загальному розмірі 31389,01 грн. Оскільки відповідач прострочив узгоджені строки платежів за кредитним договором, порушив зобов`язання, внаслідок чого має нести відповідальність додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач також має сплатити: інфляційні втрати в сумі 5926,69 грн. та три проценти річних в сумі 2032,98 грн. за період з 29.12.2019 року по 23.02.2022 року.

Представник відповідача адвокат Білоног О.О. надав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі і достатні докази на підтвердження розміру заборгованості як за основним боргом, так і за нарахованими процентами по Кредитному договору, а надані позивачем документи лише констатують рух коштів за кредитною карткою, але не підтверджують наявність боргу, його суму та походження. Разом з тим, з долученої до матеріалів справи позивачем виписки по картковому рахунку за період з 28.07.2018 по 16.11.2023, вбачається, що сумарний оборот Дебету становить 21 660,71 грн. та сумарний оборот Кредиту становить 21 660,71 грн., а різниця між надходженнями і витратами за зазначений період (Сальдо) становить 0,00 грн. Також зазначив, що долучена до позовної заяви в якості доказів Довідка-розрахунок за Кредитним договором лише вказує на розмір остаточної суми заборгованості, визначеної банком за відповідачем станом на 16.11.2023 року, а саме 31 389,01 грн., з яких: 9 205,26 грн. заборгованість за основним боргом та 22 183,75 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, однак не містить обчислення, порядку, підстав та методики нарахування відповідних сум, тобто детального розрахунку та достатніх відомостей, які дозволили б відповідачу і суду перевірити правильність нарахування заборгованості та відсотків позивачем, а разом з тим і розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що виписка по особовому рахунку позичальника, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача та підтверджує операції по рахунку, зокрема надання Банком позичальнику коштів кредиту, що підтверджується актуальною судовою практикою. Крім того, варто вказати що ОСОБА_1 , сплачуючи кошти на погашення кредитної заборгованості протягом тривалого строку, своїми діями фактично визнала факт укладення угоди №С-606-0 від 28.07.2018 року із ПАТ «Ідея Банк» на визначених у цьому договорі умовах, також як і факт отримання кредитних коштів. На підтвердження здійснення відповідачем часткового повернення (сплату) кредитної заборгованості позивачем було надано виписку по рахунку № НОМЕР_1 , згідно якої за період з 28.07.2018 (дата укладення договору) і до 27.12.2019 (дата останньої операції рахунком) відповідачкою було отримано кредитних коштів - 12 660,71 грн.; сплачено банку - 9 114,00 грн., з яких: на погашення тіла кредиту: 3455,45 грн., сплата процентів: 5544,55 грн. та сплата комісії 114 грн. Таким чином, з урахуванням суми погашення основного боргу в розмірі 3455,45 грн, заборгованість за тілом кредиту становить 12 660,71 грн - 3455,45 грн.= 9 205,26 грн. Вказаний розмір боргу зазначений у Довідці-розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, тобто є правильним і підтверджений розрахунком.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом встановлено , що 28.07.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-606-0 (а.с. 47-49).

Відповідно до п.п. 1, 2 Угоди, банк відкриває клієнту в рамках банківського продукту Card Blanche Blue Walk in ID поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard.

Згідно з п. 3 Угоди, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: п. 3.1 - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 гривень; п. 3.2 - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 7000 гривень та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту кредитної лінії за ініціативою банку, про що буде повідомлено клієнта додатково; п. 3.3 - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних; п. 3.4 - розмір обов`язкового мінімального платежу (ОМП) встановлюється Тарифами Банку. Дата сплати ОМП за кредитною лінією за попередній розрахунковий період - до останнього операційного (банківського) дня наступного платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.

Зі змісту п. 5.11 вищевказаної угоди видно, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка складає 100,90%. Загальна вартість кредитної лінії складає 1498,65 грн. за кожні 1000 грн. використаної кредитної лінії. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення клієнтом грошових зобов`язань за угодою, за дії процентної ставки, вказаної в п. 3.3 угоди та за умови використання коштів з кредитної лінії з використанням кредитної картки на розрахунки за товари/послуги.

Відповідно до п. 7 вищенаведеної угоди, ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за угодою.

Крім того, відповідачкою 28.07.2018 року підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання відповідачу кредиту, які є аналогічними умовам, які викладені у вказаному кредитному договорі, строк кредитування 12 місяців (а.с.50).

Також, відповідачем 28.07.2018 року підписана заява № С-606-0 про акцептування публічної оферти Акціонерного товариства «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку Акцінерного товариства «Ідея Банк», а також підписано тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб (а.с. 48).

З виписки по рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 видно, що в період з 02.08.2018 року по 27.02.2019 року вказана особа неодноразово отримувала кредитні кошти, а також здійснювала поповнення рахунку (а.с. 44-46).

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором С-606-0 від 27.07.2018 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 16.11.2023 року у загальній сумі становить 31389,01 грн., яка складається з наступного: 9205,26 грн. заборгованість за основним боргом, 22183,75 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 43).

16 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» укладено договір факторингу №16/11-23 (а.с.9-18).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.2 Договору факторингу, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.3.1 Договору факторингу, сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, по реєстру боржників №1 складає 2 995 777 гривень 00 копійок.

Згідно з п. 4.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2 795 777 гривень 00 копійок шляхом перерахування 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 робочих днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку та підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді та друкованого реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно».

Відповідно до п. 5.1 Договору факторингу, права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору.

Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті № 608 від 17 листопада 2023 року та № 566 від 17 жовтня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» згідно з умовами договору факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 року перерахувало на рахунок АТ «Ідея Банк» грошові кошти в сумі 2795777 грн. 00 коп. та 200000 грн. 00 коп.( а.с.36).

Згідно з друкованим Реєстром Боржників №1 від 16 листопада 2023 року, який є Додатком до Договору факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № С-606-0 від 27.08.2018 року у загальній сумі 31389,01 грн. , яка складається з: 9205,26 грн. заборгованість за основним боргом, 22183,75 грн. заборгованість за відсотками .

29 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено Договір факторингу №29/12-23 (а.с. 23 29).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору факторингу, за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.2 зазначеного Договору факторингу, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201 460 702 гривні 30 копійок, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору факторингу, сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, по реєстру боржників №1 складає 2 933 447 гривень 18 копійок.

Згідно з п. 4.1 Договору факторингу, фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2 933 447 гривень 18 копійок наступним шляхом: п.4.1.1фактор сплачує частину суми фінансування в розмірі 30 000 гривень 00 копійок шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта в строк до 31 грудня 2023 року включно; п.4.1.2фактор сплачує залишок суми фінансування в розмірі 2 903 447 гривень 18 копійок шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта в строк до 01 березня 2024 року.

Відповідно до п. 5.1 Договору факторингу, права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору.

Як вбачається з платіжних інструкцій №13 від 29 грудня 2023 року, №1 від 28 лютого 2024 року, №3 від 29 лютого 2024 року, №4 від 29 лютого 2024 року та №5 від 29 лютого 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», згідно з умовами договору факторингу №29/12-23 від 29 грудня 2023 року, перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» грошові кошти: 30 000 грн.,1 900 000 грн., 403 447 грн.18 коп. та 100 000 грн. (а.с. 19 21).

Відповідно до Витягу з друкованого Реєстру боржників від 21 травня 2024 року, що є додатком Договору факторингу №29/12-23 від 29 грудня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № С-606-0 від 27.08.2018 року у загальній сумі 31389,01 грн. , яка складається з: 9205,26 грн. заборгованість за основним боргом, 22183,75 грн. заборгованість за відсотками (а.с.37).

Відповідно до розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу31389,01 грн. позивачем нараховані 3% річних (за період з 29.12.2019 по 23.02.2022) 2032,98 грн.; інфляційні втрати (за період з 29.12.2019 по 23.02.2022) 5926,69 грн. ( а.с.57,58).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено,що боржникне звільняєтьсявід відповідальностіза неможливістьвиконання нимгрошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з статями 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту.

За приписами пункту 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 вказано, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 вказано, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Стосовно інших аспектів спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Таким чином, у цій справі позивач, як особа, на користь якої було відступлено право вимоги до відповідача, повинен був довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором (кредиторами), а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).

Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договору факторингу між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» щодо передачі прав вимоги за спірним кредитним договором, а потім укладення договору факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сонаті» та позивачем щодо передачі прав вимоги за спірним кредитним договором.

Випискою з рахунку відповідача підтверджується факт неодноразового отримання відповідачем кредитних коштів від банку в період з 28.07.2018 року по 27.12.2019 року , а також факт часткового погашення відповідачкою заборгованості.

Суд, дослідивши вищевказану виписку встановив,що в період з 28.07.2018 року по 27.12.2019 року відповідачка отримала 12660,71 грн. від банку, повернула 9114,00 грн. на користь банку, з яких для погашення тіла кредиту 3455,45 грн. та сплата процентів 5544,55 грн., сплата комісії 114 грн.

Твердження представника відповідача про однакові суми вкінці даної виписки не значить про відсутність заборгованості , оскільки вказівка наприкінці виписки однакових сум у графах дебету та кредиту обумовлена особливістю формування виписки, де кожна операція щодо взяття коштів або поповнення рахунку відображалася як в дебеті, так і у кредиті.

Вирішуючи питання про можливість стягнення відсотків за користування кредитом, суд звертає увагу на те, що представником позивача не було надано розрахунку вказаних відсотків. При цьому в угоді про відкриття кредитної лінії у пунктах 3.3 та 5.11 згадуються два різні розміри відсотків за користування кредитом 24 % річних та 100,90 % річних. Представник позивача в жодному документі чи розрахунку не вказав, виходячи з якої відсоткової ставки, за який період, на яку суму були нараховані відповідачу відсотки за користування кредитом. Надана позивачем довідка-розрахунок не містить будь-якого алгоритму чи таблиці, на підставі якої можливо було б встановити виходячи з якої відсоткової ставки, за який період, на яку суму були нараховані відповідачу відсотки за користування кредитом.

На думку суду, заявляючи до стягнення суму відсотків за користування кредитом, позивач повинен надати розрахунок вказаних відсотків, щоб суд або інша сторона могли перевірити обґрунтованість та правильність їх нарахування. З урахуванням активної позиції представника відповідача у цій справі, такий розрахунок був абсолютно необхідним, а його відсутність свідчить про повну необґрунтованість вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом. Суд не може самостійно визначати замість позивача період нарахування відсотків, відсоткову ставку, базу нарахування відсотків, оскільки це не узгоджується з принципами змагальності та диспозитивності у цивільному судочинстві. І звязку з відстуністю належного розрахунку відсотків, а отже і всієї суми заборгованості неможливо оцінити і правильність нарахування інфляційних та три відсотки річних.

Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідачка свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконала не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в сумі заборгованості за тілом кредиту 9205,26 грн. ( 12660,71 грн. 3455,45 грн.) , яку слід стягнути з відповідачки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №823 від 02.10.2024 року про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково на загальну суму 9205,26 грн. (задоволено 23,39 % вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 56,66 грн..

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

01 квітня 2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», в особі керуючого партнера Маслюженка М.П., укладено договір про надання правничої допомоги №1/04.

Відповідно до п.1 .1 вказаного Договору, за цим договором клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду.

Згідно з п. 2.1 зазначеного Договору, протягом 2 робочих днів після укладення цього договору, а також протягом дії договору, клієнт складає та передає об`єднанню відповідні реєстри боржників.

Відповідно до п. 3.2 вказаного Договору, сума гонорару за надання послуг по стягненню заборгованості з боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку №2 до цього договору, та зазначається об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з реєстром боржників від 15.07.2024 року та актом прийому-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 12 серпня 2024 року, АО «Альянс ДЛС» та ТОВ «Санфорд Капітал» склали цей акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року про те, що об`єднання надало клієнту наступні послуги: проведення юридичного та фінансового аналізу 1 боржника ( ОСОБА_1 ), ціна відповідно до прейскуранта 1200 грн.; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з 1 боржника ( ОСОБА_1 ), ціна відповідно до прейскуранта 4000 грн. Загальна сума 5200 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, виходячи з пропорції задоволених вимог, та з того, що відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 3000,00 грн. в якості відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стосовно стягнення з відповідача оплати послуг поштового зв`язку суд зазначає, що у позовній заяві представник позивача не визначив суму, яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, надана до суду копія чеку про оплату послуг поштового зв`язку та список згрупованих відправлень до цього чеку свідчать про оплату одним платежем на суму 3115,00 грн. великої кількості відправлень від імені позивача до різних осіб, серед яких була і відповідач. Суд не може визначити скільки саме коштувало відправлення позовної заяви з додатками лише на адресу відповідача. Таким чином, слід відмовити у стягненні з відповідача витрат на оплату послуг поштового зв`язку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,76,141,247,258,259,263-265,268,273,280-284,289,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (код в , місцезнаходження:Україна, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.21, 5-й поверх, приміщення 68,69) заборгованість за кредитним договором № С-606-0 від 28.07.2018 року в розмірі 9205 (дев`ять тисяч двісті п`ять) гривень 23 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.