КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/32924/21-ц

номер провадження 22-ц/824/6488/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач та представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року /суддя Мальцев Д.О./

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульс-Газ" про стягнення матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , залучивши в якості співвідповідача ОСОБА_4 , у якому просив стягнути солідарно 663 332 грн матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири №7 та нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , а також 6 633 грн судового збору та 23 000 грн витрат на експертизу.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено./ т. 3 а.с. 217-224/

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_5 через представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та задовольнити позов.

Апелянт вважала рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим через неповне з`ясування обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів. ОСОБА_5 стверджувала, що суд помилково визнав недоведеним факт залиття з квартири №9 , ігноруючи акти обстеження від 26.01.2021, які фіксують пошкодження в квартирах №7 і №5А та вказують на витік із квартири №9 . Вона посилалася на ст. 1166 ЦК України, яка передбачає відшкодування шкоди особою, що її завдала, та ст. 1190 ЦК України про солідарну відповідальність за спільну шкоду. Апелянт зазначала, що суд порушив ст. 81 ЦПК України, поклавши на позивача обов`язок доводити вину відповідачів, тоді як ч. 2 ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини, а відповідачі не спростували її. Вона стверджувала, що факт залиття підтверджений актами, показаннями свідків ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), звітами аварійної служби та відповідями на адвокатські запити, які вказують на витік із квартири №9 . Посилаючись на постанову ВС від 22.02.2023 у справі №263/14437/19, апелянт наголошувала, що акти не є єдиним доказом залиття, а сукупність доказів достатня для встановлення причинного зв`язку. ОСОБА_5 указувала, що відповідачі перешкоджали встановленню причин залиття, не надавши доступ аварійній бригаді, що підтверджується актом від 10.03.2021. Вона стверджувала, що суд необґрунтовано відхилив висновок експерта №39/21 від 10.03.2021, який оцінив шкоду в 657 912 грн, та ігнорував витрати на чищення килимів (5 420 грн). Апелянт також зазначила, що відповідачі відмовилися від судової експертизи, призначеної за їхнім клопотанням, чим ухилилися від доведення відсутності вини (ст. 109 ЦПК України). Посилаючись на ст. 317, 319 ЦК України та ст. 10, 151 ЖК України, апелянт стверджувала, що відповідачі як власники та користувач квартири №9 не виконали обов`язку належного утримання майна, що спричинило шкоду. Щодо ОСОБА_4 апелянт указувала, що її робоче місце в квартирі №9 (підтверджене ордерами та реєстром адвокатів) свідчить про її відповідальність як користувача. Апелянт вважала, що суд порушив ст. 263 ЦПК України, не дослідивши повно обставини та не врахувавши висновки ВС у справах №648/2035/17, №520/4080/16, №461/484/18, №161/7881/20, які підтверджують презумпцію вини завдавача шкоди. Вона просила визнати факт залиття з вини відповідачів і стягнути 663 332 грн шкоди та 23 000 грн витрат на експертизу.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 у відзиві від 03.02.2025 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вони стверджували, що позивач не довів вини відповідачів у залитті, а акти від 26.01.2021 не містять висновків про причину залиття чи винну особу, що робить їх неналежними за п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків (наказ №76 від 17.05.2005). Відповідачі посилалися на ст. 1166 ЦК України, зазначаючи, що позивач не встановив їх як завдавачів шкоди, а без цього тягар доведення вини не виникає. Відповідачі вказували, що акт обстеження квартири №9 від 26.01.2021 фіксує порив трубопроводу центрального опалення на горищі, який іде до квартири №29 , а не з їхньої квартири. Вони стверджували, що показання свідків ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) підтверджують відсутність витоку з квартири №9 , а звіт аварійної служби та листи ТОВ «Імпульс-Газ» від 09.02.2021 і КП «Керуюча компанія» від 29.01.2021 вказують на відключення теплопостачання через порив на горищі. Відповідачі спростовували твердження про ненадання доступу бригаді, посилаючись на акт від 26.01.2021, який підтверджує обстеження їхньої квартири. Щодо експертизи відповідачі зазначили, що позивач не сприяв її проведенню, не надавши проектну документацію, а їхня відмова була зумовлена об`єктивною неможливістю виконати вимоги експерта (ст. 107 ЦПК України). Вони стверджували, що висновок експерта №39/21 не містить даних про причини залиття, а розмір шкоди (657 912 грн) завищений, оскільки перелік робіт не відповідає актам (ст. 76-81 ЦПК України). Відповідачі посилалися на постанову ВС від 22.02.2023 у справі №263/14437/19, яка вимагає встановлення конкретного завдавача шкоди, та постанову від 05.12.2022 у справі №214/7462/20, що підтверджує тягар позивача доводити причинний зв`язок. ОСОБА_4 заперечувала свою відповідальність, стверджуючи, що використання квартири №9 як робочого місця не робить її завдавачем шкоди, оскільки вона не є власником чи орендарем за договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з частковим задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був власником квартири №7 та нежитлового приміщення АДРЕСА_2 .

У зв`язку з набуттям чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно майно та їх обтяжень», 12.06.2020 року - до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності на нежилі приміщення №5.

В подальшому було змінено призначення приміщень на житлове та 18.02.2022 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 . Довідкою від 04.02.2022 р. №046/22-д про показники об`єкта нерухомого майна підтверджується, що процес зміни основного призначення відбувся без проведення будівельних робіт за рахунок поточного ремонту, що не є реконструкцією та не вимагає отримання дозволу на проведення будівельних робіт відповідно до Технічного паспорту станом на 04.02.2022 року.

Отже, квартира №5а та нежилі приміщення з №1 по №19 (група приміщень №5) (в літ А) по АДРЕСА_2 - це один і той самий об`єкт нерухомого майна, що підтверджується Технічними паспортами станом на 22.01.2008 року та на 04.02.2022 року.

Право власності на квартиру №7 ОСОБА_6 набув на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29.06.2005 р. на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 21.06.2005 р. №1134/С/КІ. Право власності на квартиру №7 було зареєстровано у Київському міському бюро технічної інвентеризації, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру №7 станом на 09.11.2015.

Відповідно до відповіді Шевченківскої РДА в м. Киэвы №109/109/П-1525 від 15.12.2023 підтверджується, що квартири №5а та №7 розташовані в будівлі АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

16.08.2023 року право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстр №521, 531, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П. зареєстровано за дружиною спадкодавця ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи в ніч з 20.01.2021 на 21.01.2021 відбулось затоплення квартири №7 та квартири АДРЕСА_2 з квартири №9 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 245135320 від 19.02.2021 року, та в якій знаходиться робоче місце адвоката ОСОБА_4.

Комісією у складі: Інженера І категорії ОСОБА_15, майстра технічної дільниці обслуговуючого підприємства ОСОБА_11 , слюсаря-сантехніка обслуговуючого підприємства ОСОБА_12 , в присутності представника власника квартири, зроблено висновки, що відповідно до записів в книзі реєстрації аварійних звернень 20.01.2021 зафіксовано звернення кв. АДРЕСА_10 щодо залиття. О 01:20 прибула аварійна бригада для з`ясування причини залиття квартири №7 з вище розташованої кв. №9 . Доступ в квартиру №9 аварійній бригаді не надано, виток води припинився. 20.01.2021 холодне, гаряче водопостачання та центральне опалення на будинок не відключалось.

Факт затоплення та наслідки затоплення квартири №7 та №5А підтверджені Актом обстеження квартири №7 та №5 від 26.01.2021 року.

Вказані Акти складені підприємством, що надає послуги з утримання будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності адміністративного мікрорайону «Центральний» Шевченківський район м. Києва ТОВ «Імпульс-Газ».

Матеріалами справи встановлено, що наслідки затоплення квартири №7 підтверджені Актом обстеження квартири №7 від 26.01.2021 року, в якому зафіксовані наступні пошкодження:

- кімнати площею 57, 0 кв.м на стелі від намокання пошкоджені багети до 3 м.п., на стінах сліди від намокання (Шпалери) до 4 кв.м. підлога залита водою по всій площі;

- кімната площею 24.3 кв. м. залиті стеля (підвісна стеля, гіпсокартон), підлога (паркет) по всій площі. Від залиття пошкоджено електропроводку;

- кімната площею 38, 4 залита стеля (художній розпис), підлога (паркет) по всій площі;

- кімната площею 13.1 кв. м. залита підлога (паркет) до 5 кв. м.

Наслідки затоплення нежитлового приміщення №5 підтверджені Актом обстеження нежитлового приміщення №5, від 26.01.2021 року, в якому зафіксовані наступні пошкодження:

- в кімнаті площею 18.8 кв.м. на стелі від намокання пошкоджені багети до 1, 5 п.м., на стіні плями від залиття до 2 кв.м. В Акті комісією зроблено висновок такий самий, як і по квартирі №7 .

В Акті комісією зроблено висновок такий самий, як і по квартирі №7 .

Суд першої інстанції відмовив у позові, посилаючись на ст. 1166 ЦК України, яка вимагає наявності всіх елементів делікту: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини. Суд застосував ст. 76-81 ЦПК України, визнавши, що позивач не довів вини відповідачів, а акти від 26.01.2021 є неналежними через невідповідність Правилам (наказ №76 від 17.05.2005). Посилаючись на постанови ВС від 21.02.2018 у справі №2-1974/11, від 10.05.2018 у справі №465/2120/14-ц, від 22.05.2019 у справі №640/8205/17 і від 24.06.2021 у справі №242/4773/17, суд указав, що без доказів причини залиття та вини відповідачів підстав для відшкодування немає. Суд визнав, що позивач не виконав тягаря доведення, а презумпція вини за ч. 2 ст. 1166 ЦК України застосовується лише після встановлення завдавача шкоди.

Суд установив, що у ніч із 20 на 21 січня 2021 року сталося залиття, що підтверджено актами від 26.01.2021, які фіксують пошкодження, але не вказують причини чи винних осіб. Висновок експерта №39/21 оцінив шкоду, але не встановив причин залиття.

Отже, суд першої інстанції у позові відмовив.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та неналежно оцінив докази, що призвело до помилкової відмови у позові в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо факту затоплення та причинного зв`язку.

Судом встановлено, що в ніч із 20 на 21 січня 2021 року відбулося затоплення квартири №7 та квартири АДРЕСА_12 , що належать позивачу ( ОСОБА_5 як спадкоємцю ОСОБА_6 ).

Факт затоплення підтверджений актами обстеження від 26.01.2021, складеними ТОВ «Імпульс-Газ», яке обслуговує будинок (т.1 а.с. 9-10). Акти фіксують пошкодження: у квартирі №7 - стелі, стіни, підлога, електропроводка, художній розпис; у квартирі №5 - стеля, стіни, багети. Показання свідків ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) надані в суді першої інстанції підтверджують витік води з квартири №9 у ніч із 20 на 21 січня 2021 року (т.3 а.с. 118-125). Повторний їх допит на спростування вказаних обставин в суді апеляційної інстанції не заявлявся.

Пояснення представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» ОСОБА_13 в апеляційній інстанції уточнюють, що будинок обслуговує ТОВ «Імпульс-Газ», а не КП. ОСОБА_13 виїжджав на місце, встановивши точку залиття на горищі, де антресоль квартири №9 (зправа наліво) пов`язана зі стояком, що обслуговує квартири №3 , 7 , 9 , 10 . Труба, що входить у квартиру №29 (зліва направо), на яку вказують відповідачі як причину затоплення, не могла бути джерелом прориву, оскільки власник квартири №29 не виявив затоплення, що технічно виключає витік із цієї труби. Точка прориву локалізована на горищі, у зоні антресолі квартири №9 . Аварійна бригада не виїжджала на заявку 20.01.2021, оскільки витік припинився самостійно, а обстеження проведено лише через добу після заявки з квартири №9 про затоплення, начебто через прорив труби опалення. Квартира №10 , підключена до того ж стояка, не була затоплена, а перекриття водопостачання на стояк не проводилося (т. 2 а.с. 137). Труба, замінена після інциденту, не могла спричинити значний витік (максимум два відра води), що спростовує доводи відповідачів про порив трубопроводу центрального опалення як причину затоплення. До того ж, на стояку відсутнє центральне опалення з 2007 року, отже, у трубі, на яку вказують відповідачі як причину залиття, відсутня вода з 2007 року (т. 2 а.с. 153, т. 3 а.с. 89).

На адвокатський запит № 1/03-21 від 01.03.2021 року комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (третя особа-1) надало Відповідь від 17.03.2021 року № 752/3, де вказало, що встановити причину залиття нежитлового приміщення №5 та квартири №7 будинку №48-А не вбачається можливим, оскільки доступу ні аварійній бригаді, які прибули на виклик, а ні представникам обслуговуючого підприємства до квартири №9 надано не було, про що складено Акт від 10.03.2021 року.

Також Третя особа -1 надала Акт обстеження квартири №9 та Договір з ТОВ «Імпульс-Газ» (третя особа-2) про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Центральна» Шевченківського району м. Києва №336 від 27.10.2020 року. Пунктом 14 Додатком №2 «Технічне завдання» встановлено, що Виконавець (ТОВ «Імпульс-Газ» ) проводить огляди житлових та нежитлових приміщень відповідними фахівцями за обґрунтованими заявами споживачів та Замовником.

Відповідачами до Відзивів від 03.10.2022 року, 19.01.2023 року, 01.11.2023 року та 12.12.2023 року надано копія Акту обстеження квартири №9 від 26.01.2021 року щодо встановлення причини залиття кв. АДРЕСА_15 яке сталося 21.01.2021 р. Комісією зафіксовані пошкодження квартири на першому рівні - в коридорі на стіні помітні плями від залиття, підлога (ламінат) залито до 35 кв.м , та на другому рівні квартири - кімната площею 28 кв.м залито підлогу (ламінат) по всій площі. Вказане підтверджує факт витоку води з квартири №9 . (т. 3 а.с. 82) У вказаному акті зазначено про обстеження трубопроводу центрального опалення на горищі, водночас, зазначену ймовірну причину залиття апеляційний суд не вважає достатньо обґрунтованою і доведеною іншими доказами у справі, розцінює як приховування факту вини, з огляду на обставини, встановлені в ході розгляду справи, зокрема, і пояснень сторін в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновків, що залиття квартири № 7 та нежитлового приміщення №5 , які належать Позивачу, відбулось з квартири №9 , яка розташована поверхом вище, над квартирою АДРЕСА_8 .

Суд першої інстанції помилково визнав, що акти від 26.01.2021 є неналежними через невідповідність п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 №76. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 22.02.2023 у справі №263/14437/19, факт затоплення та причинний зв`язок можуть підтверджуватися будь-якими доказами, а не лише актом за формою Додатку 4 до Правил. Сукупність доказів - акти, звіт аварійної служби, показання свідків, пояснення ОСОБА_13 , відповіді на адвокатські запити від КП (21.11.2023 №2013/3) та ТОВ «Імпульс-Газ» (20.11.2023) - підтверджує, що затоплення сталося з квартири №9 через витік на антресолі, пов`язаної із цією квартирою.

Отже, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як власники квартири №9 , не виконали обов`язку належного утримання майна, передбаченого ст. 319 ЦК України, що спричинило шкоду позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе відсутність своєї вини. Позивач не зобов`язаний доводити вину завдавача шкоди, сукупність доказів свідчать про обґрунтовану ймовірність вини; натомість відповідач має спростувати презумпцію вини. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надали належних доказів відсутності своєї вини, зокрема щодо належного утримання систем водопостачання в квартирі №9 , відсутності проривів, зокрема і шляхом недопуску до квартири під час встановлення обставин та причин залиття.

Розмір шкоди, завданої затопленням, позивач оцінив у 663 332 грн, що включає 657 912 грн вартості ремонтних робіт (висновок експерта ТОВ «Центр експертиз «Альтернатива» №39/21 від 10.03.2021) та 5 420 грн витрат на хімчистку килимів (накладна СПД ОСОБА_14 від 29.01.2021). Перелік ремонтних робіт у висновку відповідає пошкодженням, зафіксованим актами від 26.01.2021, що підтверджує обґрунтованість суми 657 912 грн., дані щодо світильників і кондиціонерів свідчать про їх демонтаж та монтаж, що є логічним при залитті стін і стелі, інші пошкодження зазначені в актах, відповідають висновку експерта, що спростовує доводи відповідачів щодо надмірного включення не пошкоджених залиттям об`єктів для ремонту. Проте, витрати на хімчистку килимів (5 420 грн) виключаються з суми стягнення, оскільки килими не згадуються в актах обстеження від 26.01.2021 як пошкоджене майно, а накладна не містить доказів зв`язку між хімчисткою та затопленням (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Таким чином, розмір шкоди, що підлягає стягненню, становить 657 912 грн. Витрати на експертизу (23 000 грн) підтверджені документально і стягуються з відповідачів як частина судових витрат (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Позовні вимоги до ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки вона не є власником квартири №9 , а використовує її як робоче місце адвоката на підставі оренди, що підтверджується ордерами та даними Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, відповідальність за шкоду, завдану майну, несе особа, яка її заподіяла, зазвичай власник майна, якщо не доведено, що шкода виникла з вини користувача. Позивач не надав доказів, що ОСОБА_4 вчинила протиправні дії чи бездіяльність, які спричинили затоплення (наприклад, неналежне використання сантехнічного обладнання).

Отже, підсумовуючи викладене, суд першої інстанції помилково поклав на позивача обов`язок доводити вину відповідачів, ігноруючи презумпцію вини за ч. 2 ст. 1166 ЦК України. Тягар спростування вини лежить на завдавачі шкоди. Суд також необґрунтовано визнав акти від 26.01.2021 єдиним необхідним доказом причин залиття, тоді як сукупність доказів для встановлення факту затоплення та причинного зв`язку у справі дозволяє дійти висновків щодо вини відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку. Ці порушення свідчать про невідповідність висновків суду обставинам справи (п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Оскільки позов задоволено частково, судовий збір розподіляється пропорційно (658 312 / 663 332 = 0,9924). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів, розраховується як 6 633,32 ? 0,9924 = 6 578,90 грн (перша інстанція) та 9 949,98 ? 0,9924 = 9 874,36 грн (апеляційна інстанція) та витрати за проведення експертного дослідження 23 000 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року - скасувати.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва", товариство з обмеженою відповідальністю "Імпульс-Газ" про стягнення матеріальної шкоди завданої залиттям квартири, - задовольнити частково.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 658 312 грн, тобто по 329 156 грн з кожного.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 23 000 грн витрат за проведення експертизи, тобто по 11 500 грн з кожного.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір, сплачений у першій інстанції, у розмірі 6 578,90 грн, тобто по 3 289,45 грн з кожного.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судовий збір, сплачений в апеляційній інстанції, у розмірі 9 874,36 грн, тобто по 4 937,18 грн з кожного.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_16 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_17 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_18 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_19 ;

Третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» Вул. Білоруська, 1, м. Київ, 04050;

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ», , вул. Білоруська, 3 м. Київ, 04050.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: