Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1766/24
Провадження № 2/376/182/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рада опіки та піклування Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

10 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/6052/22.

Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, а саме:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , зареєстрованим та виданим відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , зареєстрованим та виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Діти проживають за місцем проживання позивача у АДРЕСА_1 . Відповідачка не цікавиться доньками, не займається їх вихованням, не відвідує, не цікавиться їхнім станом здоров`я, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Матеріально дітей не утримує, фізичним та духовним розвитком не займається. Не шукає можливості побачитись.

26 грудня 2023 року судовим наказом Сквирського районного суду Київської області № 376/4069/23 з ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання двох дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доньки перебувають повністю у позивача на вихованні, він дбає про них, забезпечує всім необхідним. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України, а саме визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Оскільки, діти проживають разом з позивачем, тому останній має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Вищезазначені обставини, змушують позивача звернутися до суду з даним позовом, а тому позивач ОСОБА_1 просить суд:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_2 відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.26).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.29), причини неявки суду не повідомила, відзив до суду не направляла.

Представник ради опіки та піклування Білоцерківської міської ради Гончарук М. в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву в якій вказала, що просить справу розглядати без участі представника служби (а.с.28).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. 223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та 10 жовтня 2022 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 357/6052/22 (а.с.6-8).

Від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей, а саме:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , зареєстрованим та виданим відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1810 (а.с.19);

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , зареєстрованим та виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1292 (а.с.20).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2023 року у справі №376/1973/23 визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.9-14).

Також вищевказаним рішенням суду встановлено, що «позивач в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, переймається життям, здоров`ям, належним вихованням своїх дітей, за місцем їх проживання створено належні умови для проживання дітей, суд врахував також те, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, між ними припинено сімейні відносини, відповідач присутня в житті дітей, але участі у їх вихованні в повному обсязі фактично не бере (а. с. 13) В судовому засіданні з`ясована думка дитини ОСОБА_3 (12 років), яка зазначила, що проживає разом з татом і сестрою ОСОБА_4 , ходить в 1 - шу гімназію, 7 клас, додатково займається математикою, тато готує їсти, він працює дистанційно, мама проживає у друзів в іншій квартирі, з мамою бачиться та іноді гуляють, за літо з мамою бачились приблизно 10 разів. Вона (дитина) не проти проживати з татом та сестрою. Психолог Городова Марія Олександрівна в судовому засіданні підтвердила, що при з`ясуванні думки дитини тиску на ОСОБА_3 не було, питання були не провокативні. Вказує, що раніше проводила з дівчинкою діагностику, просила намалювати планети, де були б близькі родичі. Були намальовані нею планети - батько, сестра та друзі, але маму вона не намалювала. ОСОБА_3 більш близька з татом емоційно. Також ОСОБА_3 повідомила їй (психологу), що хоче жити з татом (а. с. 10).

Діти проживають за місцем проживання позивача у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Акту №1-23 про фактичне проживання осіб від 31.01.2023 року, складений головою правління ОСББ «Леван-70» Татаріном А.В. (а.с.5) та копією Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/10763 від 14.05.2024 (а.с.17).

Відповідачка не цікавиться доньками, не займається їх вихованням, не відвідує, не цікавиться їхнім станом здоров`я, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей.

З копії Довідки №163 від 18.04.2024 року видана Ліцеєм «Перша Білоцерківська гімназія» Білоцерківської міської ради Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 навчається у 7-Б класі Ліцею. Мати учениці не цікавиться навчальним процесом, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником, батьківські збори відвідує тільки батько. Довідку підписано директором Борисом Смутком , класним керівником Валентиною Кондратьєвою та соціальним педагогом Оксаною Денисюк (а.с.18).

26 грудня 2023 року судовим наказом Сквирського районного суду Київської області № 376/4069/23 з ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 стягнено аліменти на утримання двох дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.05.2024 року № 105 58 87 виданою Старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Мариною Шульгою вбачається, що всього станом на 01.05.2024 рік заборгованість по сплаті аліментів становить 17 812 грн. (а. с. 21).

До матеріалів справи додано копію Рішення Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №952 від 26.11.2024 року з якого вбачається, що мати дітей ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За інформацією служби у справах дітей Сквирської міської ради від 14.10.2024 за №09-13/726 ОСОБА_2 з дітьми не проживає, з її слів має іншу сім`ю. Проти позбавлення її батьківських прав не заперечує, від обстеження умов проживання та подальшого спілкування з працівниками служби відмовилась.

Питання щодо доцільності підготовки та подання до суду висновку органу опіки та піклування про вирішення вищезазначеного судового спору двічі розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області в присутності батька та старшої дочки (30 жовтня 2024 року) та батька (13 листопада 2024 року). Мати була відсутня на засіданнях комісії, хоча була повідомлена належним чином про дату та час їх проведення. В телефонному режимі повідомила, що відвідувати засідання не буде. Із заяви неповнолітньої ОСОБА_3 , яку вона озвучила на засіданні комісії, вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав матері, з якою зустрічалась востаннє рік тому.

Разом з тим за інформацією комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико - санітарної допомоги № 2» від 08 листопада 2024 року, яку було отримано на запит служби у справах дітей і яка була доведена до відома позивача, на прийом до лікаря з дітьми з`являється виключно мати, яка виконує рекомендації медичних працівників та дотримується призначеного лікування.

На підставі викладеного комісія вирішила, що відсутні правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей, а також позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її дітей є недоцільним, оскільки не відповідає їх інтересам (а.с.34-35).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав згідно з положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатньо, оскільки він має рекомендаційний характер, при цьому виконавчий комітет по даній справі обгрунтував своє рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав лише однією довідкою з лікарні.

Суд звертає увагу на відсутність у вказаному рішенні Виконавчого комітету будь - яких відомостей та доказів про порушення вимогами позову будь - яких прав та інтересів дітей, їхніх батьків, інших фізичних чи юридичних осіб, або ж інтересів держави чи суспільства.

Проаналізувавши вищевказану інформацію судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не цікавиться розвитком дітей, їх здоров`ям та харчуванням. Мати не виявляє щодо дітей материнської турботи. Фактично, відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своїх дітей.

Діти перебувають повністю у позивача на вихованні та утриманні, останній дбає про них, забезпечує усім необхідним.

Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки покладені на відповідачку законом. Вихованням, доглядом та утриманням дітей займається позивач. Позивачем створені всі умови для нормального розвитку дітей.

Відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дитини любові, уваги та турботи.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України .

Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем по справі за однією адресою та позивач є їх батьком, а тому позивач ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку.

За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дочок, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом встановлено вище, що на час звернення до суду та розгляду справи з відповідачки стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2023 року і до досягнення дітьми повноліття (Судовий наказ від 26 грудня 2023 року), а тому суд не вирішує питання про стягнення аліментів, як це передбачено ч. 3 ст. 166 СК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164, 165, 166 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81, 223,247,258 ,259, 263-265 , 351,352,354,430 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Рада опіки та піклування Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_2 відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко