Справа № 128/284/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Кулішко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей.

У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. та 2000,00 грн., відповідно. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2019 їх із відповідачем шлюб було розірвано. На даний час діти проживають із позивачем в АДРЕСА_1 .

30.05.2024 державним виконавцем Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте, навіть в примусовому порядку відповідач не виконує свій обов`язок в повному обсязі щодо належного утримання дітей, внаслідок чого станом на 06.11.2024 має заборгованість зі сплати аліментів. У вихованні дітей після розірвання шлюбу відповідач участі не приймає. У зв`язку із зростанням економічної кризи в державі, матеріальне становище позивача змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Також є необхідність в систематичному придбанні ліків, проведенні обстежень, відвідуванні лікарів у зв`язку з встановленими дітям діагнозами. Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус дитини-інваліда. Через своє захворювання дитина потребує реабілітаційних заходів, спеціалізованого харчування, постійних обстежень, систематичної терапії лікарськими препаратами тощо, що призводить до значних витрат. Дитина ОСОБА_3 також потребує консультування та нагляду лікарів через встановлений лікарями діагноз. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має на праві приватної власності нерухоме майно, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати більший розмір аліментів, ніж визначений рішенням суду. Сума аліментів, яку відповідач перераховує на утримання дітей є недостатньою, тому діти потребують більшої уваги з боку матеріального забезпечення батька та його участі у їх житті. Розмір аліментів не покриває навіть і половини витрат пов`язаних з утриманням дітей. Визначений розмір є недостатнім для забезпечення повноцінного утримання дітей, для їх забезпечення необхідним, оскільки значно збільшилися ціни та витрати на дітей. Разом із тим, відповідач не цікавиться життям дітей, не сплачує ні на одну гривню аліменти більше від встановленого судом розміру. Позивач на даний час є безробітною через необхідний догляд за дітьми, внаслідок чого її матеріальний стан погіршився. Проте, даний позов подано в інтересах дітей, а не для задоволення потреб позивача, оскільки вона весь цей час виконує свій обов`язок щодо утримання та виховання дітей.

Враховуючи вищевикладене, а також заяву про зміну предмета позову, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей з твердої грошової суми на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 1-8, 110-111).

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому викладено наступну позицію.

Відповідач ОСОБА_2 вважає поданий позов необгрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. Так, твердження позивачки про те, що вона із дітьми проживає в АДРЕСА_1 не відповідає дійсності, оскільки навесні 2022 року вона із дітьми виїхала до Польщі на постійне місце проживання та періодично з дітьми приїздить на лікування. Однак за вказаною адресою не проживає, оскільки має у власності квартиру по АДРЕСА_2 . Окрім того, з вересня 2023 по травень 2024 дочка ОСОБА_3 проживала разом із ним, оскільки закінчувала школу в Україні, а потім поїхала до позивачки в Польщу. Весь цей час дочка перебувала на його утриманні. Він, як люблячий батько, завжди цікавився життям, здоров`ям та розвитком дітей. Окрім того, рішення суду про стягнення аліментів було ухвалено 28.07.2021, і лише в травні 2024 позивачка звернулася до виконавчої служби. Весь цей час він добровільно надавав кошти на утримання дітей, сплачував аліменти та покривав додаткові витрати на лікування, одяг, ліки. Наданий позивачкою розрахунок заборгованості по аліментах не відповідає дійсності, лише з вересня 2024 по лютий 2025 із його заробітної плати було утримано 43000 грн. аліментів. І з приводу перерахунку заборгованості по сплаті аліментів він звернувся до виконавчої служби. Позивачка посилається на погіршення її матеріального стану, однак доказів тому не надає. Також, заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається виключно на погіршення свого матеріального стану без надання доказів та погіршення стану здоров`я дочки ОСОБА_5 . Однак хвороба дочки вже була діагностована на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. З поданих позивачкою направлень до лікаря неможливо встановити погіршення стану здоров`я дочки. Окрім того, позивачкою не доведено покращення його майнового стану, внаслідок чого він має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі, як не доведено погіршення її майнового стану чи стану здоров`я. Його розмір доходу не збільшився, у нього погіршився стан здоров`я, він потребує постійного лікування, адже йому встановлено діагноз: хронічне порушення мозкового кровообігу І ст. переважно за вертеброгенного генезу з стійкими цефалгічним, вираженим вестибуло-атактичним синдромами, змінами на МРТ головного мозку від 18.10.2022 (атрофічні зміни головного мозку). Остеохондроз шийного тапоперекового відділів хребта, з патологією міжхребцевих дисків в сегментах С3-С7-Т1, L4-L5, L5-51 з стійким вираженим больовим, міофасціальним синдромами та порушенням стато-динамічної функції хребта. Окрім незадовільного стану здоров`я, він має кредитні зобов`язання, що також негативно впливає на його майновий стан. Він любить своїх дітей, дбає про них та надає додаткову матеріальну допомогу в межах своїх можливостей. Доводи позивачки щодо збільшення розміру аліментів через зростання цін та зміну економічної ситуації в державі не можуть бути підставою для задоволення позову. Зростання цін впливає також і на його матеріальний стан, він вимушений витрачати більше коштів задля задоволення власних потреб. Витрати на лікування дочки ОСОБА_5 є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, вони не носять постійних характер та не є підставою для збільшення розміру аліментів. На щастя, здоров`я дочки не погіршилося, дочка хворіє з півторарічного віку, що було встановлено і враховано судом у рішенні від 28.07.2021, а тому це не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. До матеріалів позову не додано жодного доказу погіршення матеріального становища чи здоров`я позивачки чи покращення його матеріального становища, що давало би підстави для збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 115-119).

Представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Кізік Г.В. подано письмові пояснення з врахуванням відзиву відповідача, відповідно до яких позивачем подано заяву про зміну предмета позову, оскільки виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, є доцільним у визначенні розміру аліментів, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, відповідно до ст. 192 СК України не може мати під собою зміну способу їх стягнення. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України). Такий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 по справі №143цс13. Отже постійні зміни співвідношення розміру аліментів у твердому розмірі з прожитковим мінімумом, інфляція грошових коштів, проблеми, що виникають з застосуванням щомісячної індексації, а також характер відносин, що склалися між сторонами, свідчать про те, що визначення аліментів у часті від заробітку (доходу) відповідача сприятиме захисту інтересів дітей. Окрім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Також, відповідач має стабільний офіційний дохід та наявне майно на праві особистої власності, що в свою чергу дає підстави вважати, що він має можливість сплачувати аліменти в часті від доходу. Окрім того, у відповідача незалежно від того, який розмір доходу, чи який характер він має, залишається обов`язок належного утримання дітей. Твердження відповідача про належне утримання дітей, починаючи з 2021 року не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, адже на даний час враховуються підстави для зміни способу стягнення аліментів з метою забезпечення належного утримання дітей. Також є помилковим твердження відповідача про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів у зв`язку з відсутністю змін по стану здоров`я дочки ОСОБА_4 , на думку відповідача. На час розгляду справи в 2021 році про стягнення аліментів, дитині не було надано статусу дитини-інваліда. Також на той час не було підстав для систематичного лікування та обстежень. Погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 після стягнення аліментів не носить короткострокового характеру, а є стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження життєдіяльності дитини. Такий висновок зроблено в постанові ВС від 23.11.2022 у справі №128/2206/21. Медичні документи свідчать про те, що після ухвалення Вінницьким районним судом Вінницької області рішення про стягнення аліментів від 28.07.2021 стан здоров`я дитини погіршився, у неї розвинулись негативні наслідки існуючих захворювань, що загалом призвело до встановлення у 2023 році ОСОБА_4 статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А». За таких обставин є підстави для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача (а.с. 184-185).

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження сторонами не подано.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 106).

Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кізік Г.В. про зміну предмета позову, запропоновано відповідачу ОСОБА_2 подати (надіслати) відзив на позовні вимоги зі зміненим предметом позову (а.с. 181-182).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кізік Г.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивачки подала заяву, в якій позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просила його задовольнити, справу просила розглянути у її відсутність та відсутність позивачки (а.с. 188).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 119).

З огляду на вказане, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалах, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що вони скористалася своїми процесуальними правами.

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається.

З огляду на вищевикладене та за умов існування усіх підстав, суд прийшов до висновку про ухвалення заочного рішення, про що було постановлено мотивовану ухвалу.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивачки до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються за рішенням суду.

Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 у справі №128/711/21 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 15.03.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-15).

З копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.08.2019 у справі №128/522/19 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 01.03.2003, розірвано (а.с. 16-18).

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 24) та серії НОМЕР_4 (а.с 25) сторони у справі є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно.

Згідно копій витягів з реєстру територіальної громади від 14.01.2025 №2025/000506257 (а.с. 28) та №2025/000505466 (а.с. 29) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.02.2021 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї від 14.01.2025 №23/02-1/28/25 Комарівського старостинського округу Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять ОСОБА_1 заявник, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с. 30).

Згідно копій направлень №3804-8759-9539-0444 від 26.12.2024 дитині ОСОБА_4 надано дані направлення для планової консультації у лікарів ендокринолога дитячого, невролога дитячого, офтальмолога дитячого, ортопеда-травматолога дитячого (а.с. 30-34).

01.10.2025 ОСОБА_4 в Медичному центрі «ОМЕДА» було проведено УДЗ органів черевної порожнини та нирок, УЗД щитоподібної залози (а.с. 35, 36).

За вказані медичні огляди дитини позивачкою сплачено кошти в загальній сумі 1320 грн. (а.с. 42)

11.01.2025 ОСОБА_4 в Медичному центрі «Альтамедіка» було проведено первинний прийом педіатра та первинний прийом ендокринолога (дитячого) (а.с. 37, 38).

За вказані медичні огляди дитини позивачкою сплачено кошти в загальній сумі 2050 грн. (а.с. 39-41)

Відповідно до копії інформаційної картки стаціонарного лікування ОСОБА_4 у період з 20.12.2023 по 24.12.2023 перебувала на стаціонарному лікування у лікарні м. Кемпно Республіка Польща з діагнозом G40.9 (епілепсія) (а.с. 45-49).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №522, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.01.2024 по 25.01.2024 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницького обласної Ради» з діагнозом G40.9 (епілепсія) (а.с. 52-53).

За наслідками лікування лікарсько-консультативною комісією КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницького обласної Ради» 25.01.2024 для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено форму індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів (а.с. 54-59).

Рішенням повітової комісії з оцінки інвалідності м. Кемпно Республіка Польща 19.05.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено групу інвалідності легкого ступеню (а.с. 60-61, 62-63).

19.03.2024 в клініці «Нейромед» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було проведено МРТ головного мозку, в результаті чого встановлено одиничне вогнище в лівій частині мосту, характер якого не зрозумілий; часткова гіпоплазія мозолистого талі; аномалій розвитку головного мозку, в тому числі гетеротопії та дисплазія сірої речовини, мезіального темпорального склерозу не виявлено; рекомендована МРТ з контрастним підсиленням (а.с. 64-65).

У період з 08.08.2024 по 13.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні дитячої неврології у Долнославській шпитальній спеціалізованій лікарні ім. Т.Марціняка Центр екстреної медичної допомоги, м. Вроцлав, Республіка Польща (а.с. 66, 67-68, 69-70).

Відповідно до консультативного висновку у КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницького обласної Ради» від 24.12.2024 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано епілепсію, рекомендовано лікування та спостереження у Вроцлавському Центра А.Е.Фельдорфа, 2, у відділенні неврології для дітей та приймання препарату леветірацетам. А також рекомендовано здати загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, печінкові проби, ниркові проби, цукор крові, ТТГ, ЕЕГ моніторинг (а.с. 71).

Згідно копії рахунку №5146591 від 25.12.2024 та квитанції про оплату ОСОБА_4 було проведено вищевказані дослідження та здійснено їх оплату на суму 2135,00 грн. (а.с. 72).

Окрім того, 05.01.2024 та 19.03.2024 ОСОБА_4 було проведено УЗД органів грудної клітина, МРТ головного мозку (розширене), МРТ обстеження анатомічної ділянки з анестезією, за що сплачено 92,00 грн. і 5800,00 грн. (а.с. 73, 75).

Відповідно до копії медичного висновку №3 про дитину інваліда віком до 18 років від 25.01.2024 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявне захворювання, що відповідає розділу І пункту 1 підпункту 1.15 переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України від 08.11.2001 №454/47/516 (а.с. 76).

З копії довідки у КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницького обласної Ради» вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталася 03.04.2024 до лікаря невролога дитячого, діагноз: депресивний епізод середнього ступеня (а.с. 77).

14.01.2025 та 15.01.2025 дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила обстеження в Медичному Центрі «Альтамедіка» у лікарів ендокринолога (дитячого) та гастроентеролога (дитячого) та діагностовано: аутоімунний тиреоїдит, гіпертрофічна форма, еутиреоз, надлишкова маса тіла, даних за гастроентерологічну патологію немає (а.с. 81, 82).

За вказані обстеження позивачкою було сплачено кошти в сумі 550,00 грн. та 400,00 грн. (а.с. 84-86).

Відповідно до копій нотаріально посвідчених договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки від 02.09.2011 відповідач ОСОБА_2 отримав у власність житловий будинок з господарськими будівлями, а також земельну ділянку площею 0,2407 га, кадастровий номер :02:002:0005, що розташовані в АДРЕСА_3 (а.с. 87-97).

На підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 у цивільній справі №128/711/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів 14.05.2024 Вінницьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист (а.с. 19-20).

Постановою державного виконавця Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 30.05.2024 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №128/711/21, що виданий 14.05.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 101).

Відповідно до листа Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 05.11.2024 №58732 на адвокатський запит представника позивачки адвоката Кізік Г.В. у ВП №75154319 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, державним виконавцем вчинено такі виконавчі дії: направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ТОВ «Українські технологічні продукти»; винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено її до банківських установ; винесено постанову про арешт майна боржника; встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості за сплати аліментів у повному обсязі; встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю та пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями матеріальними снарядами несмертельної дії - до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 31.10.2024 заборгованість по сплаті аліментів становить 142002,30 грн. (а.с. 98, 99-100).

З копії переписки у месенджері «Viber» вбачається, що позивачка 01.10.2023 надіслала відповідачу фото банківських карток із номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 (а.с. 122-123).

З копій квитанцій АТ «Універсал Банк» - monobank, вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 18.09.2022, 04.07.2023, 01.10.2023 було здіснено перекази на банківські картки із номерами НОМЕР_5 та НОМЕР_6 в сумі 2000,00 грн., 1020,00 грн. (а.с. 125-127).

Відповідно до копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого клінічного неврологічного відділення №1КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1» відповідач ОСОБА_2 у період з 13.12.2023 по 19.12.2023 та з 04.03.2024 по 11.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічного порушення мозкового кровообігу (а.с. 172-173, 174-175).

Згідно копії довідки ТОВ «Українські технологічні продукти» від 27.03.2025, відповідач ОСОБА_2 за період з вересня 2024 по лютий 2025 року отримав заробітну плату і допомогу по листам непрацездатності на загальну суму 114000,00 грн., з яких стягнуто аліменти на суму 43010,00 грн. (а.с. 176).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому суд не може взяти до уваги копій квитанцій АТ «Універсал Банк» - monobank, відповідно до яких відповідачем ОСОБА_2 17.12.2023, 29.01.2024, 26.02.2024, 13.08.2023, 22.08.2023, 09.10.2023, 11.12.2023, 24.12.2023, 14.01.2024, 12.02.2024, 04.03.2024, 16.03.2024, 19.03.2024, 20.03.2024, 25.03.2024, 06.04.2024, 07.04.2024, 22.04.2024, 12.05.2024, 15.06.2024, 22.06.2024, було здійснено переказ грошових коштів на банківську картку з номером НОМЕР_7 (а.с. 128-148), оскільки відповідачем не підтверджено належними допустимими та достовірними доказами, що банківська картка із номером НОМЕР_7 належить позивачці, тобто, що кошти ним були перераховані саме позивачці в якості аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Суд також не бере до уваги інформацію, що міститься на а.с. 149-169, відповідно до якої відповідачем, як власником банківської картки № НОМЕР_8 (а.с. 170), у 2021 та 2022 роках здійснювалися перекази коштів для ОСОБА_1 , оскільки дані докази не є відповідними банківськими квитанціями з зазначенням призначення платежу, що підтверджували би переказ коштів саме позивачці ОСОБА_1 на належну їй банківську картку.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб.

Разом з тим, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин.

Згідно із ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року.

Згідно із ч. 3 ст. 180 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Як визначено ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

На підставі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено що у 2025 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

За таких умов, зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2021 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 28.07.2021, не може задовольнити необхідні потреби дітей, та не повністю відповідає вимогам ст. 141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дітей.

Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що діти потребують матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати.

Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Разом з тим, пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд робить висновки про те, що необхідно змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, встановлених рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей є законними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

При цьому суд не погоджується із аргументами відповідача, що викладені ним у відзиві на позовну заяву, оскільки посилаючись на те, що його доходи не збільшилися, відповідачем надано лише довідку про отримані ним доходи у період з вересня 2024 по лютий 2025, тобто, доказів, які би підтверджували твердження відповідача про розмір його доходів протягом усього періоду з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та з моменту відкриття виконавчого провадження, не надано. Також із наданих відповідачем виписок з медичних карток не прослідковується його погіршення стану здоров`я у період з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. Окрім того, на думку суду наявність у відповідача кредитних зобов`язань не може бути підставою для неналежного виконання відповідачем свого батьківського обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей.

Разом із тим, суд зважає на зміну економічної ситуації в державі, зростання цін, наявність у дитини ОСОБА_4 захворювань, що в свою чергу потребує значно більших витрат на утримання неповнолітніх дітей, та доходить висновку, що визначена рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2021 сума аліментів в твердій грошовій сумі не може забезпечити належне утримання двох неповнолітніх дітей та потребує корегуванню шляхом зміни способу стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу (заробітку) відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави потрібно стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 грн..

На підставі ст. 18, 19, 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року; ст. 9, 48, 51 Конституції України; ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»; ст. 141, 155, 180-182, 191-192 Сімейного кодексу України; керуючись, ст. 4, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 141, 211, 229, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 липня 2021 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук