Справа №487/6334/17
Провадження №6/487/49/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

за участю секретаря судових засідань Барської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

в с т а н о в и в:

Представник Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Свої вимоги мотивував тим, що 16.12.2020 року департамент подав заяву про примусове виконання рішення суду та виконавчий лист №487/6334/17. 11.01.2021 року головним державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 08.02.2024 року Департаменту стало відомо, що виконавче провадження завершено. Проте постанова про завершення виконавчого провадження по справі та оригінал виконавчого листа на адресу Департаменту не надходили. Рішення не виконане, а відсутність виконавчого листа унеможливлює виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Дослідивши заяву про видачу дублікату виконавчого листа, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2018 року позовну заяву Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів, задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 , на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради кошти допомоги одинокої матері в сумі 825 (вісімсот двадцять п`ять) гривень 42 копійки.

13.08.2018 року на виконання рішення видано виконавчий лист.

З долученого до заяви листа Заводського ВДВС, вбачається, що на виконанні у Заводському ВДВС перебувало виконавче провадження №60636481 з примусового виконання виконавчого листа 487/6334/17, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 825,42, грн. 02.02.2024 року виконавче провадження було завершене, повернуто стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" та направлено на адресу стягувача.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Чинним законодавством України, у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частин 1, 2 статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що на теперішній час рішення суду не виконано, суд приходить до переконання про необхідність поновлення строку для пред`явлення його до виконання, як гарантію права заявника на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд зазанчає, що відсутність виконавчого документу позбавляє стягувача можливості отримати призначені судовим рішенням кошти.

Відповідно до п. 17. 2 РозділуXIII «Перехідні положення» ЦПК України, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі зокрема про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документу до виконання складає 3 роки з дати набрання рішенням суду законної сили, а також відповідно до ч. 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною п`ятою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відтак, визначений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається при пред`явленні його до виконання та відновлюється після переривання з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи встановлені судом обставини, станом на час звернення заявника із заявою строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа не закінчився.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, оскільки втрата оригіналу виконавчого листа, на думку суду, порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та майнові права стягувача, у зв`язку з чим суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючисьст.ст. 89, 260, 261, 433, ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Поновити Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради строк пред`явлення виконавчого листа виданого Заводським районним судом м. Миколаєва по справі №487/6334/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради кошти допомоги одинокої матері в сумі 825,42, грн.

У справі №487/6334/17 за позовною заявою Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених державних коштів, замість втраченого оригіналу виконавчого листа видати дублікат.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В.Кузьменко