Справа № 161/5550/25 Головуючий у 1 інстанції: Мазур Д. Г.
Провадження № 22-ц/802/573/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.

з участю: представника заявника Козака А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМІКС», заінтересована особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Наталія Анатоліївна про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМІКС» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року в складі судді Мазура Д. Г.,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАМІКС» (надалі ТОВ «ЛАМІКС») звернулось в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи заяву тим, що товариство є власником нежитлового приміщення - будівля металоцеху /К-1/, загальною площею 822,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було передано в іпотеку КБ «Західінкомбанк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0510/07-612 від 05.10.2007 та додаткової угоди до нього від 21.12.2007, на підставі якого були внесені запис про іпотеку та накладено заборону відчуження нерухомого майна.

У зв`язку із повним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором № 0510/07-612 від 05.10.2007 та договором іпотеки від 05.10.2007 з додатковими угодами до них, договір іпотеки вважається припиненим, але скасувати запис про іпотеку і накладену заборону є неможливим через припинення ПАТ «Західінкомбанк» (правонаступник КБ «Західінкомбанк» ТзОВ) без правонаступників.

З урахуванням викладеного, просило встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 05 жовтня 2007 року з додатковою угодою до нього від 21 грудня 2007 року, укладеного із КБ «Західінкомбанк», скасувати Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження (заборону на нерухоме майно) за реєстраційним номером 5792002, а також у Державному реєстрі іпотек обтяження (іпотеку) за реєстраційним номером 5792018, зареєстровані на підставі Договору іпотеки від 05.10.2007 за Реєстр. № 8137 та Додаткової угоди від 21.12.2007 за Реєстр. № 10358 до договору іпотеки стосовно нежитлового приміщення - будівля металоцеху /К-1/, загальною площею 822,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.

Ухвалу мотивовано тим, що з поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ТОВ «ЛАМІКС» подало апеляційну скаргу у якій просить ухвалу скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявник посилався на те, що товариство є власником нежитлового приміщення - будівля металоцеху /К-1/, загальною площею 822,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

05.10.2007 між ТОВ «ЛАМІКС» та Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «Західінкомбанк» (кредитор) було укладено кредитний договір № 0510/07-612 (надалі - Кредитний договір).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань боржника за Кредитним договором між ТОВ «ЛАМІКС», як іпотекодавцем, та ТОВ КБ «Західінкомбанк», як іпотекодержателем, було укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 8135 від 05.10.2007 та додаткову угоду до договору іпотеки від 21.12.2007, за умовами який іпотекодавець передав в іпотеку нежитлового приміщення - будівля металоцеху /К-1/, загальною площею 822,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек.

Свої зобов`язання за Кредитним договором ТОВ «ЛАМІКС» виконано в повному обсязі.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було внесено запис про перейменування ТОВ КБ «Західінкомбанк» у ПАТ «Західінкомбанк» (код 19233095), а 03.05.2019 було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «Західінкомбанк» (код 19233095), підстава: рішення щодо припинення.

Станом на даний час отримати від ТОВ КБ «Західінкомбанк» (ПАТ «Західінкомбанк») довідку на підтвердження виконання зобов`язання не є можливим, оскільки даний банк ліквідований.

Так як вирішити вказане питання в позасудовому порядку не вдалось можливим, заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування обтяження у вигляді заборони відчуження, іпотеки щодо вказаного нерухомого майна та виключення записів про ці обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру іпотек.

Відповідно до частини першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Відмовляючи у відкритті провадження з мотивів наявності спору про право, суд першої інстанції не вказав найменування особи, яка, на переконання суду є особою, яка заперечує права заявника та з якою існує спір в ТОВ «ЛАМІКС», не надав правової оцінки змісту заяви.

Вимоги про припинення зобов`язання, зокрема, припинення іпотеки за іпотечним договором та скасування запису про заборону відчуження та запису про іпотеку розглядаються за правилами позовного провадження, якщо між учасниками цих правовідносин виник спір. Належним відповідачем у таких спорах є іпотекодержатель.

Обгрунтовуючи заяву, товариство посилалося на ту обставину, що ТОВ КБ «Західінкомбанк» (ПАТ «Західінкомбанк») ліквідовано й відсутні правонаступники цієї юридичної особи. При цьому, відсутності будь-яких майнових претензій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до нього, як позичальника.

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №295/7291/20 зазначено, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем ( наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації).

Верховний Суд також констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначив би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Посилаючись на необхідність у даному випадку застосування інституту аналогії права, суд касаційної інстанції підкреслив, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем ( наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа ( іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України.

Тобто, Верховний Суд чітко вказав на можливість розгляду таких вимог у порядку окремого провадження у разі ліквідації юридичної особи - іпотекодержателя.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є необгрунтованим.

Відповідно до приписів пункту четвертого частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин оскаржену ухвалу належить скасувати, направити справу для продовження розгляду (для вирішення питання про відкриття провадження в справі) до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 389 ЦПК України апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАМІКС» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2025 року у в даній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: