ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/4307/24

Головуючий у першій інстанції Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/739/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області,-

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2025 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

У С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі по тексту УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області, управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь 28 367,30 грн виплачених надміру, у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 08.10.2021 рішенням управління на підставі поданих заяви та декларації на період з жовтня 2021 року по березень 2021 року призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям в розмірі 4 431,16 грн щомісячно. У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму у січні 2022 року перераховано розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_2 , який становив 5 673,46 грн. У подальшому, на підставі постанови КМУ №214 від 07.03.2022 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» управлінням продовжена виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї ОСОБА_2 з 01.04.2022 до 31.12.2022 включно в розмірі 5 673,46 грн.

Управління зазначало, що у липні 2022 року за результатами проведеної МФУ верифікації ним отримано рекомендацію щодо проведення додаткової перевірки щодо факту здійснення особою, яка входить до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям купівлю земельної ділянки, квартири (будинку) на суму, яка на дату купівлі, оплати перевищувала 50 000 грн. При опрацюванні отриманої рекомендації управлінням з`ясовано, що 01.12.2021 ОСОБА_1 придбала квартиру вартістю більше 50 000 грн за договором купівлі-продажу від 01.12.2021.

З 15 по 21 лютого 2024 року Головним управлінням проведено позапланову перевірку та видано акт проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей від 21.02.2024 №ЧГ24-ПЗ/11А, за результатами якої виявлено порушення про прийняття управлінням неправомірного рішення щодо продовження виплати допомоги, оскільки здійснено купівлю протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги на суму, яка на дату проведення операції перевищувала 50 000 грн.

Наголошувало на тому, що на вимогу Головного управління та на підставі акту перевірки ОСОБА_1 проведено перерахунок державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з серпня по грудень 2022 року, сума надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за вказаний період становить 28 367,30 грн.

Звертало увагу на те, що 05.03.2024 ОСОБА_1 особисто вручено повідомлення від 01.03.2024 №09-11/15 про переотримані кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 у сумі 28 367,30 та запропоновано повернути надміру виплачені кошти. На дату подання позовної заяви кошти на рахунок управління не внесено.

07.01.2025 управління звернулось до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 22 403 грн виплачених надміру, у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та судові витрати в розмірі 3 028 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що проведено відрахування коштів у розмірі 5 963,80 грн із суми виплачуваної допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 , тому сума надміру виплачених бюджетних коштів складає 22 403,50 грн (а.с. 94-95).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2025 у задоволенні позову УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам позовної заяви та зводяться до того, що ОСОБА_1 отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у період з серпня по грудень 2022 року без належної правової підстави.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів недобросовісність відповідачки при набутті спірної грошової суми, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України є необхідною умовою для повернення безпідставно набутого майна в силу його особливостей коштів державної соціальної допомоги.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, з огляду на наступне.

Судом установлено, що 05.10.2021 ОСОБА_1 звернулася до позивача з заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, одночасно подала декларацію про доходи та майновий стан особи, яка звернулась за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с. 7-11).

Рішенням позивача від 08.10.2021 ОСОБА_1 (номер особового рахунку НОМЕР_1 ) призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї з 01.10.2021 по 31.03.2022 у розмірі 4 431,16 грн щомісячно (а.с. 12-13).

У грудні 2021 року відповідачка здійснила купівлю квартири на суму, яка перевищує 50 тис. гривень, що визнається сторонами по справі та в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Розпорядженням позивача від 04.01.2022 ОСОБА_1 перераховано державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї та її розмір з 01.01.2022 по 31.03.2022 склав 5 673,46 грн (а.с. 14).

Розпорядженнями позивача від 18.03.2022, від 20.04.2022, від 20.05.2022, від 23.06.2022, від 20.09.2022, продовжувався строк виплати допомоги ОСОБА_1 відповідно на квітень, травень, червень, липень - вересень, жовтень - грудень 2022 року у розмірі 5 673,46 грн щомісячно (а.с. 15-16).

За результатами опрацювання рекомендацій Міністерства фінансів України позивачем щодо ОСОБА_1 у червні, липні та серпні 2022 року прийняті рішення про призначення (перерахунок) державної виплати; у коментарі до рішення зазначено, що за результатами опрацювання рекомендацій Мінфіну щодо зміни обставин виявлено, що вони не впливають на розмір держаної виплати, не здійснено перерахунок раніше призначеної державної виплати, кошти не підлягають поверненню (а.с. 17-19).

21.02.2024 УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області складено акт проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей №ЧГ24-ПЗ/11А, в якому встановлено, що по особовій справі №612371 державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї призначено з 01.10.2021 по 31.03.2022 та продовжено на період дії воєнного стану (відповідно до постанови КМУ від 07.03.2022 № 214). Рекомендація, надана Мінфіном у липні 2022 року, по коду невідповідності 263 опрацьована, при цьому у справі наявні документи, що підтверджують купівлю протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис грн. Управлінням прийнято неправомірне рішення щодо продовження виплати допомоги. Орієнтовна сума переплати з 01.08.2022 по 31.12.2022 становить 28 367,30 грн. Даний факт є порушенням Закону, Порядку № 250 (а.с. 21-23).

27.02.2024 УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області прийнято рішення, яким обраховано ОСОБА_1 суму надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 на підставі акту Національної соціальної сервісної служби у Чернігівській області № ЧГ 24-ПЗ/11А від 21.02.2024, відповідно до розрахунку загальна сума надміру виплачених коштів ОСОБА_1 становить 28 367,30 грн, що підтверджується розрахунком (а.с. 24-25).

01.03.2024 ОСОБА_1 направлено повідомлення про переотримані кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, в якому позивач просив відповідачку повернути до 01.04.2024 виплачені кошти допомоги за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 на загальну суму 28 367,30 грн перерахувавши її на рахунок управління. Дане повідомлення відповідачкою отримано особисто 05.03.2024, що підтверджується її власноручним підписом на вказаному повідомленні (а.с. 26).

29.08.2024 позивачем вирішено утримати надміру виплачені кошти допомоги за період з 01.08.2022 по 31.12.2022 у сумі 28 367,30 грн у розмірі 20% щомісячної суми призначеної допомоги відповідно до пункту 26 Порядку призначення іі виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою КМУ № 250 від 24.02.2003 на підставі Акту проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № ЧГ24-ПЗ/11А від 21.02.2024 Національної соціальної сервісної служби в Чернігівській області (а.с. 78).

Згідно з довідкою позивача про утримання надміру виплачених коштів ОСОБА_1 за період 01.08.2024 по 31.12.2024 залишок надміру виплачених коштів станом на 02.01.2025 становить 22 403,50 грн (а.с. 96).

Відповідачкою кошти добровільно не повернуто.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Частиною першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Стаття 3 вказаного Закону передбачає, що право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 8 цього Закону розмір призначеної державної соціальної допомоги перераховується за заявою уповноваженого представника сім`ї. У разі затвердження нового рівня забезпечення прожиткового мінімуму розмір призначеної допомоги перераховується без звернення уповноваженого представника сім`ї.

Згідно з ст. 4 цього Закону призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.

Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої цим Законом, перелік документів та/або відомостей, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати, визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок № 250).

Згідно з пунктами 2 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, а також іншим малозабезпеченим сім`ям у випадках, установлених законом, які з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

Відповідно до пункту 5 Порядку №250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:

- заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;

- декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- довідку про доходи за шість місяців перед місяцем звернення (за наявності), у разі коли для обчислення сукупного доходу враховуються шість місяців перед місяцем звернення;

- посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка (за наявності).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 10 Порядку №250, державна соціальна допомога не призначається, якщо особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги здійснили на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень купівлю квартири (будинку) (крім житла, отриманого або придбаного за рахунок державного чи місцевого бюджету).

Пунктом 25 Порядку встановлено, що коли малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення:

- визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї;

- повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються:

- отримувачем державної соціальної допомоги самостійно;

- за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат;

- за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Судом першої інстанції установлено, що відповідачка здійснила купівлю квартири на суму, яка перевищує 50 тис. грн у грудні 2021 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції урахував, що Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою КМУ від 24.02.2003 №250, а також Постановою КМУ від 07.03.2022 №214 "Деякі питання надання державної соціальної допомоги на період введення воєнного стану" чи іншими актами законодавства для відповідачки не було встановлено обов`язку повідомити позивача про настання вказаної обставини упродовж визначеного строку з часу настання. Такий обов`язок установлено лише при поданні заяви на призначення допомоги. Однак відповідачка не подавала заяви про призначення їй допомоги з квітня 2022 року по грудень 2022 року. У цей період виплата соціальної допомоги їй здійснювалася на виконання рішення Уряду автоматично без її звернення до органу соціального захисту населення.

Рішення про продовження виплати відповідачці соціальної допомоги позивачем прийнято без звернення і подання документів відповідачкою, на виконання Постанови КМУ від 07.03.2022 №214 "Деякі питання надання державної соціальної допомоги на період введення воєнного стану".

На звернення працівників позивача до відповідачки при опрацюванні влітку 2022 року рекомендації Міністерства фінансів України, надісланої за результатами верифікації, відповідачка надіслала доступними засобами зв`язку до позивача документи, підтверджуючі факт купівлі квартири, тобто, відповідачка не приховувала даної обставини, а відтак ознаки недобросовісної поведінки в її діях відсутні.

Районний суд дійшов правильного висновку, що позивач, установивши факт купівлі у грудні 2021 року відповідачкою квартири, прийняв добровільно рішення про продовження виплати соціальної допомоги у період з серпня по грудень 2022 року, за умов відсутності недобросовісності відповідачки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши обставини даної справи, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ознаки недобросовісної поведінки в діях ОСОБА_1 відсутні. Позивач, установивши факт купівлі у грудні 2021 року відповідачкою квартири, прийняв добровільно рішення про продовження виплати соціальної допомоги у період з серпня по грудень 2022 року, за умов відсутності недобросовісності відповідачки.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини «Стреч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України» наголошено на тому, що особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має право розумно очікувати, що якщо орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Така позиція полягає в тому, що особа суб`єкт приватного права не може відповідати за помилки державних органів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при вчиненні юридично значимих дій припустилися помилки.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга УСЗН Ніжинської міської ради Чернігівської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2025 без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко