Справа № 296/2782/25
Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого судді Шкирі В.М., секретаря Сейко Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» - Бачинського Остапа Михайловича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2025 через підсистему "Електронний суд" до Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» - адвоката Бачинського О.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2981473 від 26.09.2019 в сумі 23 152,08 грн з яких: - 6000,00 грн заборгованість за тілолм кредиту; -2784,00 грн заборгованість за відсотками -3000,00 прострочені відсотки за користування кредитними коштами; - 9720,00 грн відсотки за період з 22.06.2021 по 21.08.2021; - 1648,08 грн інфляційне збільшення;

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 26.09.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено укладено в електронній формі договір позики №2981473 за яким Товариство надало ОСОБА_1 6000,00 грн. на картку НОМЕР_1 під 2,70% відсотків в день. Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами не пізніше 25.10.2019.

Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти у обсязі та строк визначеними мовами договором позики.

Натомість відповідач своїх зобов`язань не дотримався та не сплатив кредит та відсотки за користування ним.

10.03.2020 року ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" уклали договір факторингу №002-100320 від 10.03.2020, яке у свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ "ФК"АРТЕМІДА-Ф" на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021.

Згідно договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021 ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", у тому числі і до відповідача.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 10.03.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 152,08 грн. тому він звертається до суду.

Ухвалою судді від 27 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

02.06.2025 сторони чи їх представники до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

В позовній заяві представник позивача просив про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.11).

Відповідач про судове засідання 02.06.2025 повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Корольовського районного суду м.Житомира " Судової влади України".

Так представник позивача вказав місцем реєстрації відповідача: АДРЕСА_1

Проте згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області №1888/2632 від 24.03.2025 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - 11 квітня 2023 року.

Аналогічне містить і відповідь з Єдиного демографічного реєстру від 17.03.2025 №1201944.

За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Оголошення опубліковано на сайті 23.05.2025 року, отже вважається, що відповідач був повідомлений про розгляд справи судом саме 23.05.2025, тобто за 10 днів до розгляду справи.

В судове засідання відповідач 02.06.2025 не з`явився, заперечень проти позову не надав.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

26.09.2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2981473, згідно якого сторони погодили : - позику в сумі 6000, 00 грн., на 29 днів, тобто зі строком повернення - 25.10.2019, під 1,60% відсотки в день, також передбачили акційні відсотки - 0,96 %, в день та розмір відсотків на прострочену позику - 2,70% у день. Договор підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором qNKK0NpVH (а.с.15).

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладений договір № 2981473 від 26.09.2019 року ідентифікований одноразовим ідентифікатором qNKK0NpVH, що надісланий на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 18).

Згідно довідки від 20 грудня 2024 року ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» було здійснено переказ 26.09.2019 суму 6000,00 на картку № НОМЕР_1 , номер платежу 80871 (а.с. 16-17).

10.03.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІРОКО ФІНАНС" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" укладено договір факторингу №002-100320 (а.с.19-24)

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 002-100320 від 10.03.2020 року ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 11784,00 гривень з яких : 6000,00 грн -залишок заборгованості за тілом кредиту; 2784,00 грн - залишок заборгованості за процентами за користування; 3000,00 грн - залишок заборгованості за простроченими процентами за користуванням; (а.с. 31-35).

22.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» («Фактор») та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» («клієнт») укладений Договір факторингу № 20210622/1, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за Договором позики № 2981473 від 26.09.2019 року (а.с. 36-43).

Відповідно до Витягу з Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 20210622/1 від 26.09.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 11784,00 гривень, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за тілом; 2 784,00 грн - заборгованість по процентам за користування; 3000,00 - заборгованість по простроченим процентам за користуванням. (а.с. 45).

Відповідно до виписки розрахунку заборгованості за Договором позики №2981473 від 26.09.2019 року станом на 10 березня 2025 року рахується заборгованість в сумі 23 152 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 08 копійок, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за тілом; 2 784,00 грн - заборгованість по процентам за користування; 3000,00 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування; 9720,00 грн - залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані Новим кредитором з 22.06.2021 р.); 1 648,08 - інфляційне збільшення (а.с.46).

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» Вих.№271/894 від 29.07.2021 р. надсилало ОСОБА_1 . Вимогу оплатити заборгованість за договором позики №2981473 від 26.09.2019 року (а.с.47).

Розглянувши справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

26.09.2019 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2981473, згідно якого сторони погодили :

- суму позики - 6000, 00 грн., на 29 днів, тобто зі строком повернення - 25.10.2019, під 1,60% відсотки в день, також передбачили акційні відсотки - 0,96 %, в день та розмір відсотків на прострочену позику - 2,70% у день. Договор підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором qNKK0NpVH (а.с.15).

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладений договір № 2981473 від 26.09.2019 року ідентифікований одноразовим ідентифікатором qNKK0NpVH, що надісланий на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 18).

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021 (справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа №280/4456/20), від 09.02.2023 (справа №640/7029/19).

Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, вважає, що договір договір № 2981473 від 26.09.2019 року між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , було укладено

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 20 грудня 2024 року було здійснено переказ на картку № НОМЕР_1 в сумі 6000,00 грн, номер платежу 80871 (а.с. 16-17).

Умовам договору визначено, що 6000,00 грн кредиту надається строком на 29 днів під 1,60 % в день, тобто за 6000,00 грн необхідно було сплатити 2784,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду 5 квітня 2023 року розглянула справу №910/4518/16, та виснувала, що : "У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором»

Отже, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» набуло права вимоги на стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 2981473 від 26.09.2019 в сумі 8784,00 грн з яких 6000,00 грн - кредит, а 2784,00 грн відсотки за користування кредитом.

Нарахування 3000,00 відсотків "за користування кредитом" після 25.10.2019 не відповідає умовам кредитного договору.

З умовами ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України)

10.03.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІРОКО ФІНАНС" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" укладено договір факторингу №002-100320 (а.с.19-24)

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 002-100320 від 10.03.2020 року ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 11784,00 гривень (а.с. 31-35).

22.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» («Фактор») та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» («клієнт») укладений Договір факторингу № 20210622/1, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 2981473 від 26.09.2019 року (а.с. 36-43).

Відповідно до Витягу з Реєстру заборгованості до Договору факторингу № 20210622/1 від 26.09.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 11784,00 гривень, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за тілом; 2 784,00 грн - заборгованість по процентам за користування; 3000,00 - заборгованість по простроченим процентам за користування. (а.с. 45).

Відповідно до виписки розрахунку заборгованості за Договором позики №2981473 від 26.09.2019 року станом на 10 березня 2025 року рахується заборгованість в сумі 23 152 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 08 копійок, з яких: 6000 грн - сума заборгованості за тілом; 2 784,00 грн - заборгованість по процентам за користування; 3000,00 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування; 9720,00 грн - залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані Новим кредитором з 22.06.2021 р.); 1 648,08 - інфляційне збільшення (а.с.46).

Отже, за договором факторингу №002-100320 від 10.03.2020 до СІРОКО ФІНАНС" мало перейти право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2981473 від 26.09.2019лише 8784,00 грн з яких 6000,00 грн - кредит, а 2784,00 грн відсотки за користування кредитом.

Відповідно і до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» моло б перейти право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2981473 від 26.09.2019лише 8784,00 грн з яких 6000,00 грн - кредит, а 2784,00 грн відсотки за користування кредитом.

Щодо нарахування відсотків в сумі 9720,00 грн в порядку ст.625 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

Представник позивача вказує, що нарахування відсотків поза межами дії договору здіснено лише на 60 днів, з урахуванням суспільно-політичної ситуації в країні (6000,00 грн х 2,70% х60 днів=9720,00 грн)

За приписами ч.1,2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитним договором № 2981473 від 26.09.2019було передбачено, що розмір відсотків на прострочену позику в день - 2,70%

Саме такий розмір відсотків - 2,70 % в день від 6000,00 грн позики і використав представник ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та наразував відсотки за період з 22.06.2021 по 21.08.2021, тобто лише 60 днів, що є його правом і суд не може виходити за межі позовних вимог, оскільки розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в сумі 1648,08 грн то іх нарахування відповідає вимогам ст.625 ЦК України. Суд вважає нарахування правильним, таким, що відповідає вимогам закону, оскільки заборгованість за кредитним договором виникла 26.10.2019.

Кінцевою датою нарахування інфляційних втрат визначено 23.02.2022, що також відповідає вимогам Законц з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Отже, враховуючи вищевикладене суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 20152,08 грн, з яких:

-6000,00 грн.- тіло кредиту;

-2784,00 грн відсотки за користування кредитом протягом 29 днів з 26.09.2019 по 25.10.2019;

-9720,00 грн відсотки за користування кредитними коштами в сумі 6000,00 грн поза межами дії кредитного договору, за період з 22.06.2021 по 21.08.2021;

-1648,08 грн - інфляційні втрати з 26.10.2019 по 23.02.2022.

В решті вимог слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив згідно з платіжною інструкцією № 1190 від 11.03.2025- 2422,40 грн (а.с.63), які зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.67).

Оскільки позов задоволено частково з відповідача на користь позивача слід стягнути 2108,51 грн судового збору (20152,08 грн : 23152,08 грн х 2422,40 грн=2108,51 грн), що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Представником позивача до позовної заяви додано:

- копію договору про надання правової допомоги №20250306 від 06 березня 2025 року, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ "ФК"АРТЕМІДА-Ф" в особі директора Шмигало А.І. згідно якого АДВОКАТ зобов`язався надати правничу допомогу у справі за позовом до ОСОБА_1 за договором позики № 2981473 від 26.09.2019 Сторони таож погодили, що у разі ухвалення судом рішення на користь ТОВ "ФК"АРТЕМІДА-Ф" воно має сплатити адвокату винагороду в сумі 7000,00 грн (а.с.59-61 )

Також, суд керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Оскільки відповідач заперечень не надав то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000,00 грн витрат на правничу допомогу

Керуючись ст.ст.2,18,43,44,49,76,83,133,141,174,175,179,187,258,263,265,268 ЦПК України, ст. ст.512,514, 525-526,530,551,536,559,610,629,1046-1056 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» - Бачинського Остапа Михайловича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА - Ф» (, місцезнаходження юридичної особи: 79013, м. Львів, вул. С.Бандери, буд. 87, офіс 54, заборгованість за Договором позики №2981473 від 26.09.2019 року в сумі 20152 (двадцять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 08 копійок з яких:

- 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - кредитні кошти;

-2784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок - відсотки за користування кредитом протягом 29 днів з 26.09.2019 по 25.10.2019;

-9720 (дев`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок відсотки за користування кредитними коштами в сумі 6000,00 грн поза межами дії кредитного договору, за період з 22.06.2021 по 21.08.2021;

-1648,08 грн(одна тисяча шістсот сорок вісім) гривень 08 копійок - інфляційні втрати з 26.10.2019 по 23.02.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА - Ф» судовий збір в сумі 2108(дві тисячі сто вісім) гривень 51 копійку та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В. М. Шкиря