Справа № 352/1168/24
Провадження № 2/347/45/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі :

Головуючої - судді : Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2012 року, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2016 року розірвано та залишено неповнолітнього сина ОСОБА_4 проживати з матір`ю.

За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того у позивачки народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у її свідоцтві про народження зі слів позивачки був вказаний Відповідач як батько, однак її біологічним батьком не являється.

З 2015 року по даний час позивачка разом із своїми дітьми сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 прописані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

До припинення шлюбу відповідач короткий проміжок часу також проживав за вказаною адресою але з часу припинення шлюбу, місце проживання відповідача не відомо

Фактично позивачка самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7 , а Відповідач протягом 9 років (з 2015 по 2024 роки) не приймає у цьому участь, таким чином ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей.

Позивачка бере активну участь у житті дітей: відвідує батьківські збори та змагання сина по футболу. З 1 по 4 клас була головою батьківського комітету у сина ОСОБА_6 . На даний час також входить до батьківського комітету класу, являється представником класу у батьківському комітету школи.

Син ОСОБА_6 фактично не пам`ятає свого батька та як Відповідач від них пішов коли йому було біля 2 років і з того часу не цікавився сином, а ОСОБА_6 знає про існування свого батька тільки з фотографій.

У 2018 році ОСОБА_6 почав відвідувати дитячий дошкільний заклад №23 « ОСОБА_8 ». Батько ні одного разу не був у даному дошкільному закладі. У 2019 ОСОБА_6 закінчив цей дошкільний заклад і пішов у перший клас школи-ліцей ім. В"ячеслава ОСОБА_9 . На даний час ОСОБА_6 навчається у 5 класі цієї школи. За ці 5 років, батько ні одного разу не був у школі, він не знайомий із вчителями сина. ОСОБА_6 бере активну участь у житті школи та класу. Він добре навчається у школі. Також ОСОБА_6 відвідує секцію футболу у ДЮСШ Прикарпаття. Дочці ОСОБА_7 виповнилося 3 роки і перебуває у черзі в дошкільний заклад, що по АДРЕСА_2 .

На даний час малолітня дочка ОСОБА_7 та неповнолітній син ОСОБА_6 живуть у повній сім`ї, Позивачка та її чоловік ОСОБА_10 , з яким вона уклала шлюб 15.03.2024 року у повній мірі опікуються дітьми, їхнім здоров`ям, харчуванням, вихованням та розвитком.

Відповідач по справі ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком дітей та їх станом здоров`я, не дбає про їх інтереси.

У зв`язку з цим просить позов задоволити та прийняти рішення суду про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивачки адвокат Федів І.І. подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги позову підтримують та просили позов задоволити.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради, в судове засідання не з`явилась , подала суду заяву із клопотанням про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 який був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 22.05.2025 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що сторони в справі перебували в шлюбі з 01 грудня 2012 року, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2016 року (а.с.12) розірвано та залишено неповнолітнього сина ОСОБА_4 проживати з матір`ю.

Так за час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підтвердженням чого є долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження а.с.8.

Окрім того у позивачки народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у її свідоцтві про народження як зазначає позивачка у своїй позовній заяві, зі слів позивачки, був вказаний Відповідач як батько, однак її біологічним батьком не являється.

З 2015 року по даний час позивачка разом із своїми дітьми сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 прописані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є довідки про реєстрацію місця проживання а.с.10,11 .

Фактично позивачка самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7 , а ОСОБА_2 протягом 9 років (з 2015 по 2024 роки) не приймає у цьому участь, таким чином ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дітей.

Позивачка бере активну участь у житті дітей: відвідує батьківські збори та змагання сина по футболу. З 1 по 4 клас була головою батьківського комітету у сина ОСОБА_6 . На даний час також входить до батьківського комітету класу, являється представником класу у батьківському комітету школи. Син ОСОБА_6 фактично не пам`ятає свого батька та як Відповідач від них пішов коли йому було біля 2 років і з того часу не цікавився сином, а ОСОБА_6 знає про існування свого батька тільки з фотографій. У 2018 році ОСОБА_6 почав відвідувати дитячий дошкільний заклад №23 « ОСОБА_8 ». Батько ні одного разу не був у даному дошкільному закладі. У 2019 ОСОБА_6 закінчив цей дошкільний заклад і пішов у перший клас школи-ліцей ім. В"ячеслава ОСОБА_9 . На даний час ОСОБА_6 навчається у 5 класі цієї школи. За ці 5 років, батько ні одного разу не був у школі, він не знайомий із вчителями сина. ОСОБА_6 бере активну участь у житті школи та класу. Він добре навчається у школі. Також ОСОБА_6 відвідує секцію футболу у ДЮСШ Прикарпаття. Дочці ОСОБА_7 виповнилося 3 роки і перебуває у черзі в дошкільний заклад, що по АДРЕСА_2 .

На даний час малолітня дочка ОСОБА_7 та неповнолітній син ОСОБА_6 живуть у повній сім`ї, Позивачка та її чоловік ОСОБА_10 , з яким вона уклала шлюб 15.03.2024 року у повній мірі опікуються дітьми, їхнім здоров`ям, харчуванням, вихованням та розвитком.

Відповідач по справі ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх батьківських обов`язків, позивач не чинить. Батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком дітей та їх станом здоров`я, не дбає про їх інтереси.

Встановлено, що фактично відповідач із дітьми взагалі не спілкується та не відвідує їх по місцю проживання.

Інформаційними довідками №02-03/138 а.с.49, №02-03/136 а.с.50 а також № 01-10/50 від 18.04.2024 року (а.с.51) підтверджено, що батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 - відповідач в цій справі ОСОБА_2 взагалі не цікавився успішністю сина та в навчальному закладі жодного разу не був.

Утримання та виховання дітей займається виключно позивачка в цій справі, що також підтверджено фотозніками а.с.54.

Обов`язок виховання дітей покладено виключно на позивачку, оскільки відповідач свідомо самоусувається від виконання батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що на засідання комісії Служби у справах дітей Івано-Франківської міської ради від 11.04.2025 було розглянуто питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, та відповідно до обґрунтувань прийнятого висновку (а.с.179-184 ) вбачається, що відповідно до довідки від 26.02.2025 року №82, виданої Річківським старостинським округом Косівської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 але фактично не проживає там останні 10 років. Номеру телефону для зв`язку з ОСОБА_2 немає. Відповідно до інформації від 26.02,2025 року №52, наданої Службою у справах дітей Косівської міської ради, зі слів старости ОСОБА_11 , відомості про місце перебування ОСОБА_2 відсутні, його родичі виїхали на постійне місце проживання за межі України. Про час та дату засідання комісії з питань захисту прав дитини батькові було направлено листа-повідомлення за адресою вказаною реєстрації (проживання) батька: АДРЕСА_3 . Своєї письмової позиції з приводу даного питання батько ОСОБА_2 не надав.

Крім того позивачкою ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено інформацію про те, що стосовно ОСОБА_2 керівника ГО "Нащадки Довбуша" порушено кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, Відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 28.02.2025 до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів. На підставі ч.3 .ст. 183 КПК України, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень 00 копійок.

Питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26.02.2025 року (протокол №4) та 12.03.2025 року (протокол №5) та розглянувши первинні матеріали справи, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 12.03.2025 року, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний висновок затверджений рішенням №428 від 11.04.2025 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради а.с.178

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином із долучених позивачем до матеріалів справи письмових доказів встановлено та підтверджено, що відповідач фактично не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавляться успіхами дітей, станом їх здоров`я, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток та навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються із дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми відповідно до їх віку освіти .

Внаслідок такої поведінки відповідача, виникли підстави для прийняття рішення про позбавлення батьківських прав внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків батьком.

Суд звертає увагу, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Рівність прав батьків щодо дітей є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. При цьому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає вимоги позивачки підставними і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст. ст. 164-166 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя с. Річка участок Підбрусний 2 Косівського району Івано-Франківської області відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.