Справа № 127/2177/25
Провадження № 22-ц/801/1140/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокуСправа № 127/2177/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів: Ковальчука О. В., Берегового О. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в інтересах якого діє Гоцуляк Руслан Михайлович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Іщук Т. П. в залі суду в місті Вінниця, дата складення повного тексту рішення невідома,

у цивільній справі № 127/2177/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

встановив:

Короткий зміст вимог

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача ОСОБА_2 , а позивачка є спадкоємцем 1/3 частки майна померлого сина.

ОСОБА_1 зазначає, що після смерті сина звернулась до ГУ ПФ України у Вінницькій області із запитом щодо можливості отримання коштів на виконання рішення суду, однак відповідач повідомив, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом та членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Оскільки після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але не отриманої доплати до пенсії в розмірі 80 285,49 грн, що становить 1/3 частину заборгованості зі сплати пенсійних виплат в розмірі 240 856,47 грн, а позивачка є спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину після померлого сина, ОСОБА_1 у заявленому позові просила суд, стягнути з ГУ ПФ України у Вінницькій області на свою користь недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її сина, в розмірі 80 285,49 грн, що становить 1/3 частину заборгованості зі сплати пенсійних виплат в розмірі 240 856,47 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму пенсії у розмірі 80285,49 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримав пенсію, нараховану відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а у розмірі 240 856,47 грн, а позивачка, яка є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину та набула право на отримання невиплаченої пенсії в сумі 80 285,49 грн, що становить 1/3 частину недоотриманої пенсійної виплати, а відтак не виплачена 1/3 частина пенсії підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивачки, як спадкоємиці за законом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У квітні 2025 року ГУ ПФУ у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Сопрун В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 квітня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 00 червня 2025 року для розгляду цієї справи замінено суддю Матківську М. В. та визначено склад колегії суддів: (суддя-доповідач) Войтко Ю. Б., судді Ковальчук О. В., Береговий О. Ю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позов місцевий суд не врахував, що кошти, які нараховані на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/3673/21-а від 28.05.2021 в сумі 80 285,49 грн, включено до реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону № 2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Власні кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Крім того, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, тобто процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження.

Спір у справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії є тотожним спору у справі № 120/3673/21-а від 28.05.2021, який вже розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, рішення набуло законної сили та перебуває на стадіє виконання.

Неотримання донарахованих коштів позивачу відбулося не з вини відповідача, а через брак коштів на виконання рішень суду, що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Також судом не враховано, що заміна сторони у відносинах щодо яких виник спір, можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили і відбувається виключно за рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він до примусового виконання.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Представник позивача адвокат Чернілевська Р. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18 січня 2021 року №ХЛ59 та зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18 січня 2021 року №ХЛ59 з урахуванням зазначених в довідці основних сум та додаткових видів грошового забезпечення з 01 квітня 2019 року та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шо підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 29 листопада 2023 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на майно, до складу якого входить, зокрема заборгованість в розмірі 240 856,47 грн згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а (копія Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 17 квітня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюком О. В., зареєстрованого в реєстрі за №2079).

ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого сина ОСОБА_2 та має право на 1/3 частку спадщини ( копія Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 17 квітня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюком О. В., зареєстрованого в реєстрі за №2079).

17 вересня 2024 року позивачка звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі №120/3673/21. Проте судом було відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача, вказуючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Вказане судове рішення згідно доданої до позову довідки, отриманої з підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», набрало законної сили 17 вересня 2024 року.

15 жовтня 2024 року позивачка направила відповідачу заяву про виплату грошових коштів на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а та просила виплатити їй 1/3 частку заборгованості зі сплати пенсійних виплат згідно вказаного рішення, що не була виплачена за життя її сину ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 11 листопада 2024 року ГУ ПФУ у Вінницькій області відмовило у виплаті та повідомило ОСОБА_1 , що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців та членів їх сімей і залишилися неодержаними на момент смерті пенсіонера, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам сім`ї, які належать до особі, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При цьому така виплата проводиться, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень частини першої статті 369ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу стягнення недоотриманої спадкодавцем за життя суми пенсії.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою цієї статті визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тобто, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 484/3648/16-а.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульована висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч.1 ст.52 Закону № 1058-IV та ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч.2 ст.52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як спадкоємець, звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області зі спливом 6 місяців після смерті сина ОСОБА_2 , а тому сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У цій справі предметом позову є майнова вимога позивача стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, а саме пенсійні виплати, які нараховані, але не виплачені спадкодавцю. Таким чином, спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду 28 травня 2021 року в справі №120/3673/21-а, яке ухвалене за життя спадкодавця ОСОБА_2 та набрало законної сили, ГУ ПФУ у Вінницькій області провело перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 .

Однак сума пенсії, що належала сину позивачки, залишилися недоодержаними у зв`язку із його смертю, що не заперечується відповідачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в тому, що позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті сина та набула права на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії, відповідно до положень статті 1227 ЦК України, що становить 1/3 частину недоотриманої пенсійної виплати, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця за законом, на отримання належного їй спадкового майна пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ним за життя.

ГУ ПФУ у Вінницькій області, звертаючись із апеляційної скаргою на вказане рішення не заперечує щодо наявності у нього обов`язку здійснити виплату вказаних коштів, однак вважає, що спір у вказаній справі є тотожним спору у справі №120/3673/21-а від 28.05.2021, який вже вирішений судом. Виплата коштів на виконання рішення суду проводиться у межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат і невиплата позивачу коштів відбулася через брак коштів.

Вказана позиція скаржника є хибною, оскільки позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року справі №640/7778/18).

Відтак, доводи апеляційної скарги про тотожність спору у даній справі про стягнення заборгованості з виплати пенсії, із спором у справі №120/3673/21-а від 28.05.2021, який розглянутий Вінницьким окружним адміністративним судом, з постановленням судового рішення, яке набрало законної сили та перебуває на стадії виконання, є неспроможними, оскільки тотожними є спори між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Спори у цих двох справах різняться і сторонами, і предметом спору і підставами.

Також, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що сума недоотриманої пенсії мала бути виконана в порядку черговості надходження коштів до фонду, оскільки невиконання рішень суду, які ухвалені за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє її можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ця сума вважається такою, що належала до виплати спадкодавцю.

Посилання скаржника на частину першу статті 382 КАС України відхиляються апеляційним судом, оскільки у вказаній нормі зазначено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, оскільки позивач в адміністративній справі, на користь якого ухвалено рішення суду помер, то вказане свідчить про втрату ним такого права.

У даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту ОСОБА_1 свого права на спадкування за законом, а саме стягнення 1/3 частини недоотриманої її сином за життя пенсії, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Стягнення коштів з ГУ ПФУ у Вінницькій області є достатнім для ефективного захисту порушених прав позивачки щодо отримання спадкового майна, тобто 1/3 частини пенсії свого сина.

Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги є також безпідставними та спростовуються викладеним у цій постанові суду. Також слід зазначити, що невиконання рішення суду, яке ухвалене за життя спадкодавця про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, не позбавляє його спадкоємця можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії, оскільки у розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, у зв`язку з тим, що його спадкоємець не звернулася за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, тому ця сума переходить у спадщину, яку спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в інтересах якого діє Гоцуляк Руслан Михайлович залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: О. В. Ковальчук

О. Ю. Береговий