Справа № 939/318/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» про порушення права на укладання трудового договору, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 09 січня 2025 року йому стало відомо про те, що відповідач прийняв на роботу на посаду заступника начальника служби матеріального забезпечення та логістики Жинкіна, який раніше працював в Державному спеціалізованому підприємстві «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі ДСП «ЦППРВ») і був скорочений з займаної посади в той же період, що і він ( ОСОБА_1 ), а саме в липні-серпні 2023 року. Після того, як йому (позивачу) стало відомо про вказані обставини, він звернувся до відділу кадрів ДСП «ЦППРВ», а у подальшому до виконуючого обов`язки генерального директора ДСП «ЦППРВ», з проханням надати йому (позивачу) інформацію про те, коли, на яку посаду, з яким посадовим окладом був зарахований на роботу даний працівник, і чому йому не надано інформацію про вказану вакантну посаду. Проте таку інформацію відповідач не надав. Відповідач не надає позивачу достовірної інформації щодо наявних вакантних посад, на які він має повне право претендувати. Починаючи з грудня 2023 року, після того як він (позивач) звернувся до відповідача з проханням надавати йому інформацію про наявні інженерно-технічні посади на підприємстві для виконання умов статті 42 та 42-1 КЗпП України, йому раз в місяць надходили листи з інформацією про вакантні посади, на які він не мав права претендувати, оскільки вони не відповідали його кваліфікації. Вказує, що наявність на робочому місці скороченого працівника і не повідомлення його (позивача) про вакантну посаду, тоді як він має переважне право претендувати на таку вакантну посаду відповідно до ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, а також відповідно до ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», як викривач корупції, є свідченням грубого порушення його права на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу. Тому просив зобов`язати ДСП «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» укласти із ним трудовий договір на посаду заступника начальника служби матеріального забезпечення логістики, а також стягнути з відповідача середню заробітну плату за час його вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

03 березня 2025 року до суду від відповідача ДСП «ЦППРВ» надійшов відзив на позов, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що ОСОБА_1 працював на ДСП «ЦППРВ» на посаді провідного інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу з закупівлі товарно-матеріальних цінностей служби матеріально-технічного постачання та логістики. 02 серпня 2023 року був звільнений на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням чисельності і штату працівників. Відповідно до витягу штатного розпису ДСП «ЦППРВ» станом на 31 липня 2023 року посада провідного інженера з комплектації та устаткування й матеріалів відділу з закупівлі товарно-матеріальних цінностей служби матеріально-технічного постачання та логістики відноситься до категорії «професіонали» (код КП 2149.2). Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010, код КП 2149.2 інженери (інші галузі інженерної справи). Перед звільненням позивачеві було надано перелік вакантних на підприємстві посад, з якими ОСОБА_1 належним чином ознайомлений, заяви щодо переведення на іншу посаду не надходило. 08 грудня 2023 року на адресу ДСП «ЦППРВ» надійшла заява ОСОБА_1 про систематичне інформування щодо наявних вакансій інженерно-технічного персоналу на підприємстві. В дотримання вимог чинного законодавства, статті 42-1 КЗпП України, керуючись якою позивач звертався до відповідача за отриманням інформації, відповідач у своїх листах вказував усі наявні вакансії інженерно-технічного персоналу, що були на підприємстві, в тому числі й ті, що не відповідали кваліфікації позивача, про що відповідно зазначалося. ОСОБА_2 працював в ДСП «ЦППРВ» на посаді заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення, 01 серпня 2023 року був звільнений на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням чисельності і штату працівників. Відповідно до витягу штатного розпису ДСП «ЦППРВ» станом на 30 квітня 2023 року посада заступника начальника служби матеріально-технічного забезпечення відноситься до категорії «керівники» (код КП 1222.2). Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010, код КП 1222.2 начальники (інші керівники) та майстри виробничих дільниць (підрозділів) у промисловості. Перед звільненням ОСОБА_2 було надано перелік вакантних на підприємстві посад, з якими ОСОБА_2 належним чином ознайомлений, заяви щодо переведення на іншу посаду не надходило. В пропозиціях «щодо переведення на іншу роботу» від 01 серпня 2023 року ОСОБА_2 залишено заяву про його подальше повідомлення «про наявні рівнозначні (керівні) посади відповідно до кваліфікації», заяву датовано 01 серпня 2023 року. У зв`язку з цим, 11 вересня 2023 року ОСОБА_2 прийнято на посаду заступника начальника служби з надання та отримання послуг. Законодавством не передбачено обов`язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини, які існували до моменту звільнення. Після отримання заяви позивача від 08 грудня 2023 року з проханням систематично інформувати про всі наявні вакансії інженерно-технічного персоналу, відповідач систематично надавав перелік вакантних посад, а після розгляду справи № 939/256/24, відповідач, окрім надання повного переліку вакансій інженерно-технічного персоналу, почав зазначати відомості про кваліфікацію та освітній рівень для кожної вакансії. Отже, відповідачем дискримінаційних дій щодо позивача не здійснювалося, адже після 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 надавалися всі наявні вакансії інженерно-технічного персоналу на підприємстві. ДСП «ЦППРВ» неухильно дотримується вимог чинного законодавства України та з повагою ставиться до працівників, які внесли суттєвий вклад в його розвиток та виконували важливу роль в протидії корупції. Жодне звернення позивача не залишено поза увагою, надано вичерпні відповіді з інформацією, актуальною, як на момент звернення, так і на момент надання відповіді.

17 березня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, не погоджуючись із доводами відповідача, вказав, що статтею 42 та 42-1 КЗпП України не передбачено і ніде не згадується класифікація професій, а головним є професійна класифікація претендента на посаду, а саме відповідність його освіти, знанням, досвіду роботи. Відповідач зазначає, що 08 грудня 2023 року на адресу ДСП «ЦППРВ» надійшла його ( ОСОБА_1 ) заява про систематичне інформування щодо наявних вакансій інженерно-технічного персоналу на підприємстві, проте відповідач не враховує, що ця заява надійшла тому, що за три місяці відповідач жодного разу не запропонував йому вакантні посади наявні на підприємстві, відповідно до його кваліфікації. Відповідач перераховує всі листи надіслані йому з інформацією щодо наявних вакансій інженерно-технічного персоналу на підприємстві, але не вказує, що усі зазначені у листах вакансії не відповідали кваліфікації позивача. Все робилося з однією метою, а саме позбавити його (позивача) можливості отримати достовірну інформацію стосовно вакантних посад на підприємстві, відповідних йому кваліфікацій і на які він би мав повне право претендувати.

27 березня 2025 року до суду від сторони відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, відповідно до заяви просив розглядати справу за його відсутності.

Представники відповідача ДСП «ЦППРВ» у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у заявах по суті.

Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державним спеціалізованим підприємством «Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами», де працював на посаді провідного інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу з закупівлі товарно-матеріальних цінностей служби матеріально-технічного постачання та логістики (а.с. 16-19).

Наказом № 620-0с від 02 серпня 2023 року ОСОБА_1 був звільнений з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників з 02 серпня 2023 року, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами (а.с. 12, 13-14, 11, 74, 78-79).

11 вересня 2023 року, тобто до спливу річного строку після звільнення позивача, до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами» було прийнято на роботу на посаду заступника начальника служби з надання та отримання послуг Служби матеріально-технічного постачання та логістики ОСОБА_2 , який раніше, а саме 01 серпня 2023 року, був звільнений з посади заступника начальника служби матеріально-технічного постачання та логістики на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та того ж дня звернувся із заявою про повідомлення його про наявні рівнозначні (керівні) посади відповідно до його кваліфікації (а.с. 75, 73, 80-81).

08 грудня 2023 року позивач звернувся до в.о. генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами» із заявою, в якій просив систематично інформувати його про наявні вакансії інженерно-технічного персоналу на підприємстві (а.с. 68).

Як зазначається позивачем, після його звернення із вказаною заявою, відповідач раз на місяць надсилав інформацію про вакантні посади. Надання позивачу інформації про наявні інженерно-технічні вакансії ДСП «ЦППРВ» підтверджується також листом від 09 липня 2024 року №1-02.1/03/1444/24 (а.с. 15).

Вказані обставини не заперечуються і відповідачем, який у довідці від 04 лютого 2025 року підтвердив, що ОСОБА_1 був звільнений з посади провідного інженера з комплектації устаткування й матеріалів відділу закупівлі товарно-матеріальних цінностей служби матеріально-технічного постачання та логістики 02 серпня 2023 року за скороченням чисельності і штату працівників. 12 грудня 2023 року (вх. 2558) від ОСОБА_1 надійшла заява про інформування його про наявні вакансії інженерно-технічного персоналу на підприємстві. 15 грудня 2023 року (лист 1-02.1/03/2346/25) йому були надіслані наявні вакансії інженерно-технічного персоналу на підприємстві. Станом на вищевказану дату посаду заступника начальника служби матеріально-технічного постачання та логістики займає ОСОБА_2 , був прийнятий 11 вересня 2023 року (наказ про прийняття від 06 червня 2023 року № 768-ОС), посада згідно Класифікатора професій відноситься до категорії керівників (а.с. 63).

Відповідно до витягів зі штатного розпису Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами» на 2023 рік, станом на 30 квітня 2023 року та станом на 11 вересня 2023 року посади заступника начальника служби та заступника начальника служби з надання та отримання послуг служби матеріально- технічного постачання та логістики відносяться до категорії «керівники» (а.с. 54, 55).

Відповідно до витягу зі штатного розпису Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводженням з радіоактивними відходами» на 2023 рік, станом на 31 липня 2023 року посада провідного інженера з комплектації та устаткування й матеріалів відділу з закупівлі товарно-матеріальних цінностей служби матеріально-технічного постачання та логістики відноситься до категорії «професіонали» (а.с. 56).

З долученої позивачем виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4867 вбачається, що позивач у період з 13 листопада 2024 року по 20 листопада 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 97-98).

Позивач, посилаючись на порушення його права на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу, просить зобов`язати відповідача укласти із ним трудовий договір на посаду заступника начальника служби матеріального забезпечення логістики.

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором.

Законодавцем не передбачено обов`язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини, які існували до моменту звільнення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 335/1896/15-ц, від 26 березня 2020 року у справі № 813/2704/17.

Дослідивши докази, судом встановлено, що позивача звільнено з посади 02 серпня 2023 року; вперше із заявою щодо систематичного інформування про наявні вакантні посади інженерно-технічного персоналу на підприємстві позивач звернувся до відповідача 08 грудня 2023 року; ОСОБА_2 , на посаду якого претендує позивач, звернувшись із вказаним позовом, прийнято на роботу 11 вересня 2023 року. Тобто, зазначене прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 мало місце перед тим, як вперше ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 08 грудня 2023 року щодо систематичного інформування про наявні вакантні посади.

Отже на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою від 08 грудня 2023 року щодо систематичного інформування про наявні вакантні посади ОСОБА_2 вже займав посаду, на яку претендує позивач, а саме посаду заступника начальника служби з надання та отримання послуг Служби матеріально-технічного постачання та логістики.

Таким чином, з огляду на викладене, а також зважаючи на те, що позивач просить зобов`язати відповідача укласти із ним трудовий договір на посаду заступника начальника служби матеріального забезпечення логістики, яка на даний момент є зайнятою, а прийняття на роботу на вказану посаду ОСОБА_2 відбулося до звернення позивача з відповідною заявою, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що підстави для зобов`язання відповідача укласти з позивачем трудовий договір на посаду заступника начальника служби матеріального забезпечення логістики, через порушення вимог ст. 42-1 КЗпП України, відсутні, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» про порушення права на укладання трудового договору, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 02 червня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко