Справа № 496/1143/25
Провадження № 2/496/1767/25
27 травня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Шаньшиної М.В.,
за участі секретаря судових засідань Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,
24 лютого 2025 року звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з вказаним позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі судового наказу № 496/6264/22 від 23.01.2023 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , та визначити розмір аліментів в розмірі 16,5% частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.
У обґрунтування позову зазначив, що з початку 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у стосунках без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає разом із Відповідачкою. У зв`язку із різними характерами та різними поглядами на життя сторони розійшлись. 23.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області винесено судовий наказ № 496/6264/22 про стягнення з позивача на користь Відповідачки, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2022 року до досягнення повноліття дитини. Крім того, 01.12.2014 року у позивача та ОСОБА_4 , з якою позивач з 19.07.2014р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, - народився син ОСОБА_5 . 06.12.2024 року Біляївським районним судом Одеської області, у справі № 496/7638/24 винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 29 листопада 2024 року та до досягнення повноліття дитиною. Так, на підставі вищевказаного судового наказу, на теперішній час, відносно позивача відкрито виконавче провадження № 76911387 від 23.01.2025 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 29 листопада 2024 року та до досягнення повноліття дитиною. Таким чином, на теперішній час, з позивача фактично стягується частина від усіх видів заробітку (доходу), що є непомірним тягарам для нього, що і стало підставою звернення до суду.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання (а.с.20-21).
Позивач у судове засідання не з`явились, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату і час судового засідання повідомлялася належним чином.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , яка проживає разом із Відповідачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 02.11.2010 року(а.с.14).
23.01.2023 року Біляївським районним судом Одеської області винесено судовий наказ № 496/6264/22 про стягнення позивача на користь Відповідачки, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.12.2022 року до досягнення повноліття дитини, (копія судового наказу Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/6264/22 від 23.01.2023р.(а.с.9).
01.12.2014 року у позивача та ОСОБА_4 , з якою позивач з 19.07.2014р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, - народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).
06.12.2024 року Біляївським районним судом Одеської області, у справі № 496/7638/24 винесено судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 29 листопада 2024 року та до досягнення повноліття дитиною, що підтверджується судового наказу Біляївського районного суду Одеської області у справі № 496/7638/24 від 06.12.2024 р.(а.с.10).
Таким чином, на теперішній час, з позивача стягується частина від усіх видів заробітку (доходу).
У позивача діагностовано варикозну хворобу вен нижніх кінцівок, яка є хронічним прогресуючим захворюванням, що супроводжується патологічним розширенням вен, порушенням венозного відтоку, розвитком тромбофлебіту та хронічної венозної недостатності, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8378 (а.с.16).
На підставі консультаційного висновку судинного хірурга від 06.09.2024 р. у у ОСОБА_1 діагностовано гострий тромбофлебіт великої підшкірної вени правої нижньої кінцівки. Це захворювання супроводжується запаленням венозної стінки з утворенням тромбу, що загрожує серйозними ускладненнями, зокрема тромбоемболією легеневої артерії (а.с.15)
Також у ОСОБА_1 діагностовано гострий тромбофлебіт великої підшкірної вени правої нижньої кінцівки, що підтверджується результатами ультразвукового дослідження вен нижніх кінцівок від 06.09.2024 (а.с.17).
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Судом встановлено, що матеріальне становище позивача змінилося, тобто погіршилося, оскільки у позивача погіршився стан здоров`я, що суттєво впливає на його працездатність, а також призначено медикаментозне лікування, яке передбачає тривалу терапію, що потребує значних фінансових витрат. Крім того, відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 76911387 від 23.01.2025 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме 29 листопада 2024 року та до досягнення повноліття дитиною. Таким чином, на теперішній час, з ОСОБА_1 фактично стягується 1/2 частина від усіх видів заробітку (доходу), що є непомірним тягарем для нього та прямо суперечить положенням ч. 5 ст. 183 СК України.
Аналіз положень ст.192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального чи сімейного стану, так і зміна стану здоров`я платника як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання двох і більше підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану, і зміни стану здоров`я платника.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу чи групи доказів.
За нормами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як зазначено у статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 СК України).
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.
За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України).
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази, дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог.
Враховуючи позицію позивача, встановлені факти зміни його матеріального стану та бажання утримувати спільну з відповідачем неповнолітню дитину, але у меншому розмірі, ніж визначено судовим наказом, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідача на утримання за судовим наказом №496/6264/22 від 23.01.2023 року, виданим Біляївським районним судом Одеської області і є можливим стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , у розмірі 16,5 % частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і продовжувати до повнолітня дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст.51 Конституції України, ст. ст.150, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст.2, 4, 6-13, 19, 76-83, 89, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352-354ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Зменшити розмір аліментів, що розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі судового наказу № 496/6264/22 від 23.01.2023 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , та визначити розмір аліментів в розмірі 16,5% частини заробітку (доходу) Позивача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.В. Шаньшина