КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/958/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Київ

Справа № 372/3786/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», яка подана представником Овчаренком Русланом Вячеславовичем, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Проць Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що 04.08.2022 року близько 16 год. 00 хв. в м. Обухів по вул. Київській, 21 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення її автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з автомобілем «ГАЗ 330201».

На момент ДТП автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622.

04.08.2022 року вона письмово повідомила відповідача про настання зазначеної події, надала письмові пояснення та пошкоджений автомобіль для огляду. Згодом, на її електронну адресу надіслано звіт від 30.08.2022 року, згідно якого вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, становить 312 941,81 грн. У подальшому її повідомлено про те, що 05.09.2022 року та 14.09.2022 року було повторно проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість відновлювального ремонту, яка відповідно до звіту ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» від 16.09.2022 року № 193 22 UPS становить 596 415,79 грн та перевищує 70% від страхової суми, що свідчить про повну конструктивну загибель транспортного засобу, а тому відповідач не має підстав для виплати страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Не погодившись із відповіддю страхової компанії щодо відсутності підстав для виплати відшкодування, оскільки автомобіль відповідач вважає фізично знищеним, позивач звернулась до судового експерта Куліша О.В. За висновком вказаного експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 543 289 грн. 12 коп.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 543 289,12 грн та вирішити питання щодо судових витрат і витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 510 226,44 грн, сплачений судовий збір у розмірі 5102 грн та 1500 грн витрат на правову допомогу, всього стягнуто 516 828,44 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача ПрАТ «УПСК» - Овчаренко Р.В. звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вказує, що судом всупереч умовам договору страхування застрахований транспортний засіб не визнано конструктивно загиблим. Суд дійшов помилкового висновку про те, що страхове відшкодування повинно бути сплачене у розмірі вартості відновлювального ремонту без застосування розрахунків, встановлених умовами договору страхування при визначенні транспортного засобу конструктивно знищеним.

Суд дійшов помилковоговисновку, що конструктивно загиблим транспортний засіб може бути визнаний лише тоді, коли витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу становлять не менше 70 відсотків відповідної страхової суми. Судом не враховано, що договором страхування передбачено також інші випадки, при яких транспортний засіб може бути визнано конструктивно загиблим, зокрема, якщо витрати на відновлювальний ремонт перевищують різницю між страховою сумою та вартістю залишків транспортного засобу.

Різниця між страховою сумою (830 000 грн) та вартістю залишків транспортного засобу (817 000 грн) складає 13 000 грн. Тобто, транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вважається конструктивно загиблим при врахуванні будь-якої оцінки, що наявна в матеріалах справи.

Наявність особистого підпису ОСОБА_1 у договорі страхування свідчить про її ознайомлення та згоду з умовами договору. Відтак, страхова компанія при визнанні застрахованого транспортного засобу конструктивно загиблим та при визначені розміру страхового відшкодування діяла у повній відповідності з умовами укладеного договору страхування, а результат виконаної судової експертизи лише підтвердив відсутність підстав для виплати страхового відшкодування.

Додатково зазначає та просить стягнути з ОСОБА_1 у разі задоволення апеляційної скарги витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку не має місця повна загибель (конструктивна або фактична) застрахованого транспортного засобу, оскільки вартість його відновлюваного ремонту не перевищує 70 % ринкової вартості, визначеної на момент настання страхового випадку.

Доводи апелянта про те, що розмір страхового відшкодування визначається на розсуд страховика, є безпідставними та спростовуються змістом укладеного між сторонами договору страхування, яким не визначено право страховика самостійно обирати спосіб визначення дійсної ринкової вартості залишків пошкоджень та ремонту транспортного засобу.

У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «УПСК» - Овчаренко Р.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в основу рішення слід покласти висновок експерта КНДІСЕ № 14176/23-54 від 04.10.2023 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 551 726,44 грн. Пунктом 6.4.1. Договору страхування передбачена франшиза при повній (конструктивній) загибелі застрахованого транспортного засобу в розмірі 5% від страхової суми, що становить 41 500 грн. Отже, страхове відшкодування, яке підлягає виплаті позивачу, становить 510 226,44 грн

Доводи відповідача про те, що розмір страхового відшкодування, яке підлягає до виплати страхувальнику внаслідок конструктивної загибелі застрахованого транспортного засобу, визначається на розсуд страховика одним із способів, передбачених пунктом 18.11 договору страхування, є безпідставними та спростовуються змістом укладеного між сторонами договору страхування, яким не визначено право страховика самостійно обирати спосіб визначення дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого автомобіля та ремонту транспортного засобу.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування колегія суддів погоджується, однак не погоджується з розміром такого відшкодування, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 2 а. с. 24).

10.01.2022 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 177/078/003622, згідно з умовами якого предметом страхування є транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума становить 830 000 грн (т. 1 а. с. 25-29).

04.08.2022 року близько 16 год. 00 хв. в м. Обухів по вул. Київській, 21 сталася ДТП за участю автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ГАЗ 330201 (т. 1 а. с. 31, 32).

04.08.2022 року ОСОБА_1 подала до ПрАТ «УПСК» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (т. 1 а. с. 33, 34).

Згідно зі звітом від 30.08.2022 року № 497.22E SOS_-22 про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 312 941,81 грн (т. 1 а. с. 38-50).

Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 16.09.2022 року № 193 22 UPS, виконаного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 596 415,79 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля - 279 816,44 грн; ринкова вартість автомобіля - 934 310 грн (т. 1 а. с. 62-85).

03.10.2022 року листом за вих. № 2108 ПрАТ «УПСК» повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 596 415,79 грн, що перевищує 70% від страхової суми та свідчить про повну конструктивну загибель транспортного засобу (т. 1 а. с. 89).

Згідно з висновком експерта від 25.10.2022 року № 01-25/10, здійсненого судовим експертом Кулішем О.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП в цінах станом на 04.08.2022 року становить 543 289,12 грн; вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в ДТП в цінах станом на 04.08.2022 року становить 238 904,17 грн (т. 1 а. с. 91-100).

Згідно з висновком експерта КНДІСЕ Копила С. від 04.10.2023 року № 14176/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 551 726,44 грн. з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали (т. 1 а. с. 222-227).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 979 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На час дії договору страхування, укладеного між сторонами у справі, діяв Закон України «Про страхування» від 07 березня 1996 року, який втратив чинність на підставі Закону України № 1909-ІХ від 18 листопада 2021 року з 01 січня 2024 року. Однак, в силу положень ст. 5 ЦК України, саме вказаний Закон підлягає до застосування при вирішенні спірних правовідносин судом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені ст. 991 ЦК України (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) та ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» та ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Отже, страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою можуть самостійно визначати предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.

Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 01 березня 2023 року у справі № 592/13856/21 (провадження № 61-7573св22).

Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2021 року у справі № 910/4296/21 вказав, що виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником (постанова Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №910/922/18).

У матеріалах справи наявні два звіти оцінювачів та два висновки експертів з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме:

Звіт від 30.08.2022 року № 497.22E SOS_-22 про визначення вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеного ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 312 941,81 грн;

Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 16.09.2022 року № 193 22 UPS, виконаного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 596 415,79 грн;

Висновок судового експерта Куліша О.В. від 25.10.2022 року № 01-25/10, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 543 289,12 грн;

Висновок експерта КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 551 726,44 грн.

Висновок експерта є одним із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18 зазначила, що у висновку експерта має бути застереження, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Оцінивши наявні у матеріалах справи звіти про оцінку вартості відновлювального ремонту та висновки експертів, колегія суддів враховує, що висновок експерта КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, виконаний судовим експертом Київського НДІ Копил С.В., містить застереження про те, що судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; такий висновок складений за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду, за клопотанням представника відповідача, для усунення суперечностей щодо розміру вартості відновлювального ремонту, визначеного звітами від 30.08.2022 року № 497.22E SOS_-22, складеного ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», та від 16.09.2022 року № 193 22 UPS, виконаного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», а також висновком експерта Куліша О.В. від 25.10.2022 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів бере до уваги висновок експерта КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 551 726,44 грн.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач посилався на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 596 415,79 грн, що перевищує 70% від страхової суми та свідчить про повну конструктивну загибель транспортного засобу. За таких обставин відповідно до умов укладеного між сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року у страхувальника відсутній обов`язок із виплати страхового відшкодування.

Такі доводи відповідача є помилковими з огляду на таке.

Пунктом 18.11 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622 визначено, що повна конструктивна загибель - рівень пошкоджень застрахованого ТЗ та/або ДО внаслідок настання страхового випадку, коли витрати на відновлювальний ремонт:

- становлять не менше 70 відсотків відповідної страхової суми ТЗ;

- якщо на момент врегулювання події, що має ознаки страхового випадку, виявиться, що дійсна вартість застрахованого ТЗ є меншою за страхову суму, визначену цим Договором, конструктивно загиблим ТЗ вважається, якщо витрати на відновлювальний ремонт перевищать 70 відсотків такої дійсної вартості;

- перевищують різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ.

Згідно з висновком експерта КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 551 726,44 грн з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали, що становить 66% від страхової суми (830 000 грн).

Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не перевищує 70 відсотків страхової суми, а тому за умовами пункту 18.11 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622 такий транспортний засіб не є фізично знищеним.

Крім того, відповідач зазначає, що різниця між страховою сумою (830 000 грн) та вартістю залишків транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» (із залученням інтернет-платформи AUTOONLINE визначена в сумі 817 000 грн) складає 13 000 грн, а тому такий транспортний засіб є конструктивно загиблим відповідно до підп. 3 п. 18.11 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622.

З приводу цього колегія суддів зазначає, що висновком експерта КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не визнавався фізично знищеними, будь-які відомості про розмір залишків автомобіля у висновку відсутні.

Колегія суддів критично оцінює наявну у матеріалах справи зобов`язуючу пропозицію ТОВ «Аудатекс Україна» № 182864 (т. 1 а. с. 86), згідно з якою залишкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 817 000 грн, оскільки, враховуючи неперевищення вартості відновлювального ремонту 70 % страхової суми, жодними належними та допустимими доказами вартість автомобіля у пошкодженому стані не підтверджена.

Заявляючи клопотання про проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи, представник відповідача ПрАТ «УПСК» просив на вирішення експертизи поставити питання щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу станом на дату ДТП, однак питання щодо визначення вартості автомобіля після ДТП ( у пошкодженому стані) не зазначив.

Із урахуванням наведеного, відсутні підстави вважати, що транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є фізично знищеним (конструктивно загиблим) виходячи із умов пункту 18.11 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622.

З огляду на наведене безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції всупереч умовам договору страхування застрахований транспортний засіб не визнано конструктивно загиблим.

Доводи апеляційної скарги відповідача також полягають у тому, що будь-яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, визначена будь-яким із наявних у справі звітів чи висновків : 312 941 грн. 81 коп. ( звіт від 30.08.2022 року , складений на замовлення ПрАТ СК «УПСК» ПП «Експерт-Сервіс Альфа»), 596 415 грн. 70 коп. ( звіт від 16.09.2022 року, складений на замовлення ПрАТ «УПСК»), 543 289 грн. 12 коп. ( висновок судового експерта Куліша О.В. від 25.10.2022 року, складений за заявою ОСОБА_1 ), 551 726 грн. 44 коп. ( висновок експерта КНДІСЕ Копил С. від 04.10.2023 року) перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ ( 830 000 - 817 000), що складає 13 000 грн., а тому за жодних умов страхове відшкодування виплаті не підлягає.

Проте зазначені доводи колегія суддів відхиляє, оскільки належними та допустимими доказами вартість автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані не підтверджена.

Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу не перевищує 70% страхової суми транспортного засобу, відсутні підстави вважати автомобіль, який підлягає ремонту, залишками транспортного засобу та відповідно, застосовувати для визначення їх вартості інтернет-платформу, цінова пропозиція за якою дійсна лише у певний проміжок часу ( зокрема, зобов`язуюча пропозиція ТОВ «Аудатекс- Україна» дійсна з 29.08.2022 року по 19.09.2022 року).

Разом з тим, пунктом 20.4 договору добровільного страхування визначено, що розмір збитків може визначатися страховиком на підставі: калькуляції, складеної із застосуванням програмного комплексу ТОВ «Аудатекс Україна» аварійним комісаром страховика або незалежним експертом чи незалежним комісаром, якого обрано страховиком; кошторису ремонтних робіт, рахунків-фактур, нарядів - замовлення та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту. Зазначені документи приймаються страховиком за умови, що з ним було письмового узгоджено вибір станції технічного обслуговування для ремонту ТЗ; акту ( висновку, звіту) автотоварознавчого дослідження, яке проведене спеціалізованою експертною організацією або фахівцем, який має право на його проведення.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, яке підлягає виплаті ПрАТ «УПСК» на користь позивача, суд першої інстанції виходив із визначеної експертом у висновку КНДІСЕ від 04.10.2023 року № 14176/23-54 вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у сумі 551 726,44 грн.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитися із визначеним місцевим судом розміром страхового відшкодування, оскільки з матеріалів справи встановлено, що фактично понесені витрати на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу є меншими, враховуючи, що позивачем замість здійснення заміни окремих деталей, що визначені у висновку експертизи КНДІСЕ, здійснено ремонт таких деталей, що призвело до зменшення витрат, які позивач здійснила для відновлення свого порушеного права. Так, наприклад, у калькуляції до висновку експертизи КНДІСЕ зазначено, що підлягає заміні «диск колеса», вартістю 58 504 грн., тоді як відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_4 від 16.02.2023 року, такий диск колеса підлягає ремонту, вартістю ремонтних робіт 5000 грн. та вартістю його фарбування - 16 000 грн.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено ст. 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Наведений висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 591/3152/16.

З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача надано суду копію акту виконаних робіт від 30.12.2022 року № ЛІ-К-000612, яким підтверджено виконання та оплату ремонтних робіт та сплату запасних частин та матеріалів до автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 300 580,81 грн (т. 1 а. с. 199, 200).

Також стороною позивача надано суду копію рахунку від 16.02.2023 року № 1 ФОП ОСОБА_4 на суму 94 574,60 грн, що є витратами, які понесе позивач у майбутньому, для завершення відновлювального ремонту автомобіля (т. 1 а. с. 205).

Перелік робіт, матеріалів та пошкоджених деталей, що підлягають ремонту або заміні, співпадають із переліком, наведеним експертом КНДІСЕ у калькуляції до висновку експертизи від 04 жовтня 2023 року, проведеної на підставі ухвали Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2023 року, різниця полягає лише у цінах, які були застосовані експертом у калькуляції, та виставлених до сплати ФОП ОСОБА_4 у зв`язку з фактичним проведенням ремонтних робіт, а також у зв`язку із проведенням ремонту окремих деталей замість їх заміни.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено розмір понесених позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також тих, які понесе позивач у майбутньому, на загальну суму 395 155,41 грн, а тому розмір збитку необхідно визначати саме із цієї суми як вартості затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про страхування» франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Пунктом 6.4.1 договору добровільного страхування наземного транспорту від 10.01.2022 року № 177/078/003622 передбачена франшиза в розмірі 5% від страхової суми, що становить 41 500 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що існують правові підстави для стягнення із ПрАТ «УПСК» на користь позивача суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 353 655,41 грн (395 155,41 грн - 41 500 грн).

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги сторони відповідача, оскільки висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом зменшення розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із суми 510 226,44 грн до суми 353 655,41 грн.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Разом з тим, відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Судом встановлено, що 10.07.2023 року між ПрАТ «УПСК» та АО «Ентропія права» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 1/07-2023 (т. 2 а. с. 44, 45).

09.04.2024 року між ПрАТ «УПСК» та АО «Ентропія права» підписано акт про надання правової (правничої) допомоги № 155 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.07.2023 року № 1/07-2023, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 10 000 грн (т. 2 а. с. 48).

Згідно з платіжним дорученням від 10.04.2024 року № 162226125 ПрАТ «УПСК» сплатило на рахунок АО «Ентропія права» 10 000 грн (т. 2 а. с. 50).

Приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції, до 6000 грн. Зокрема, колегія суддів враховує, що визначені адвокатом роботи - правовий аналіз наявних доказів по справі, аналіз судової практики (3 000 грн) та формування та узгодження правової позиції з клієнтом, вибір стратегії (1000 грн), фактично входять до робіт з підготовки апеляційної скарги з додатками до суду (6000 грн).

У цій справі позивачем заявлені вимоги на загальну суму 555 289,12 грн. За результатами апеляційного перегляду сума задоволених вимог становить 353 655,41 грн.

Отже, судом апеляційної інстанції задоволено вимоги скаржника на 36,3 %.

Таким чином, із позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2178 грн (6000 грн ? 36,3 %).

За подання позовної заяви до суду першої інстанції ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 5552,89 грн, за подання апеляційної скарги ПрАТ «УПСК» сплатило 7653 грн.

Таким чином, відповідач повинен компенсувати позивачу витрати по сплаті судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви пропорційно сумі задоволених позовних вимог у розмірі 3537,20 грн (5552,89 х 63,7%), тоді як позивач повинна компенсувати відповідачу витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2778,04 грн. ( 7653 грн. х 36,3%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи наведене, суд, керуючись положеннями ч. 10 ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе здійснити залік взаємних вимог щодо сплати судового збору та стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 759,16 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», яка подана представником Овчаренком Русланом Вячеславовичем, - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року - змінити в частині розміру страхового відшкодування, у зв`язку з чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) страхове відшкодування у розмірі 353 655 ( триста п`ятдесят три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 41 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору - 759 грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 2178 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 травня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Ратнікова В.М.

Рейнарт І.М.