З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/2459/24
Провадження №2/943/405/2025
22 травня 2025 року м.Буськ
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Гута О.С.
за участі представника позивача Панюри Н.Ф.
представника третьої особи Стадницької М.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третіх осіб Куликівської сільської ради Львівського району Львівської області, Служби у справах дітей Виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав,-
Позивач звернувся до суду з означеною заявою. Мотивує тим, що з 16 липня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.08.2021 року (цивільна справа № 444/3778/21), шлюб сторін розірвано. Після розлучення, діти залишились проживати з позивачем, мати дітей з 2021 року фактично з ними не спілкується, має іншу сім`ю, де в неї народилася дитина. Мати не приймає участі у вихованні дітей, не дбає про їх духовний розвиток, ухиляється від матеріального забезпечення. Фактично вихованням дітей займається позивач та його мати, батько забезпечує їх, створює дітям належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку, піклується про їх здоров`я, навчання, фізичний та духовний розвиток. Позивач звертався до Куликівської седищної ради щодо отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 щодо неповнолітніх дітей. Виконавчим комітетом Куликівської селищної ради прийнято рішення від 11.10.2024р. № 6 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ». Тому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задоволити в повному об`ємі.
Позивач також позовні вимоги підтримав повністю, просить позбавити колишню дружину батьківських прав відносно дітей, оскільки остання ухиляється від такого обов`язку, він сам займається вихованням дітей та їх забезпеченням.
Відповідач за викликом суду, не з`явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, що підтверджується матеріалами справи.
Представник третьої особи Буської міської ради за викликом суду не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, зазначив, що відповідач ОСОБА_6 за місцем реєстрації в с. Яблунівка не проживає більше 5 років, про що подав відповідну довідку.
Представник третьої особи Куликівської сільської ради позовні вимоги підтримала, зазначила, що мала бесіду з відповідачкою по суті справи, однак оскільки з боку матері виправлення немає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дітей.
Враховуючи, що відповідач жодного разу не з`явилася за викликом суду, зважаючи на те, що розгляд справи був призначений завчасно, відповідачка проінформована судом про день та час розгляду справи, та вирішення судом позову про позбавлення її батьківських прав, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи, за відсутності відповідачки, з постановленням заочного рішення, проти чого позивач та його представник не заперечили.
Суд, вислухавши думку позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено наступні обставини.
Сторони з 16 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.08.2021 року (цивільна справа № 444/3778/21), шлюб сторін розірвано.

Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з позивачем.

З Витягу № 04-54/1951/01 від 18.07.2024 року та акту обстеження житлових умов № 118 від 19.07.2024 року вбачається, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . І

У педагогічній характеристиці Куликівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ст. Куликівської селищної ради на учня 6-А класу ОСОБА_4 зазначено, що вихованням та утриманням дитини займається батько ОСОБА_1 , мама ОСОБА_6 не бере участі у вихованні дитини, освітнім процесом не цікавиться.

З довідки Куликівського закладу дошкільної освіти від 18.07.2024 року № 47 вбачається, що позивач опікується донькою ОСОБА_5 за час перебування її в навчальному закладі з 2021-2024 р.р. Також дитиною опікується бабуся.

Згідно висновку Виконавчого комітету Куликівської селищної ради, затвердженого рішенням селищної ради № 6 від 11.10.2024 року, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі - Закон).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У пукнтах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE), заява № 10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 51).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.

В судовому засіданні буди допитані свідки з сторони позивача.

Так, свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача показала, що після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з батьком, мати жодного разу не приходила. Відповідачка проживає окремо, має іншу сім`ю та дитину. Вже коли була подана позовна заява про позбавлення батьківських прав, кілька разів дзвонила дітям, передала гроші. Мати відповідачки спілкується з онуками, перешкод їй ніхто не чинить.

Факт того, що відповідачка телефонувала синові та передавала кілька разів гроші дітям, зокрема по 200 гривень (на ОСОБА_8 ) підтвердив і позивач.

З показів свідків ОСОБА_9 та сестри позивача ОСОБА_10 вбачається, що відповідачка залишила дітей, коли дочці було два роки, дитина мами не пам`ятає, вже приблизно три роки позивач займається вихованням та утриманням дітей. Мати не приходить до школи, не цікавиться навчанням дітей, не приходить на перший та останній дзвоник, на причастя дитини. Подарунки якісь, гроші, мандарини, цукерки на ОСОБА_8 передавала.

Також у висновку Куликівської селищної ради зазначено, що мати рідко дзвонить дітям (синові), відповідачка проживає окремо з іншим чоловіком, періодично їздить на підробітки до Республіки Польща, спідкується з дітьми по телефону, періодично, через свою маму, передає кошти. Заперечує проти позбавлення її батьківських прав, подала до Служби у справах дітей Куликівської селищної ради заяву про визначення способів участі у вихованні дітей.

Суд зазначає, що з огляду на приписи пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки свідомо та умисно не здійснюють батьківських прав та ухиляються від їх виконання.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки одного із батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості зміни такої поведінки. Позбавлення батьківських прав позбавляє батька/матір спільного родинного життя з дитиною та не відповідає меті їх возз`єднання.

Позбавлення батьківських прав скасовує зв`язок одного з батьків з дитиною і позбавляє його всіх батьківських прав щодо неї, у тому числі права на контакт. Поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням ( рішення ЄСПЛ від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії» (Haddad v. Spain), заява № 16572/17, пункт 54).

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява N 39948/06, пункт 49, ЄСПЛ зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Позбавлення особи батьківських прав є особливо далекосяжним заходом, який позбавляє одного з батьків сімейного життя з дитиною, і не відповідає меті їх возз`єднання. Ця сфера особливо потребує захисту від свавільного втручання (рішення ЄСПЛ від 08 січня 2013 року у справі «S.S. проти Словенії» (S.S. v. SLOVENIA), заява № 40938/16, пункт 96).

Позбавлення одного з батьків батьківських прав щодо дітей є втручання у його право на повагу до сімейного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням, якщо воно не здійснюється «відповідно до закону», не переслідує одну із законних цілей згідно з пунктом 2 статті 8 і може вважатися необхідним у демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 2015 року у справі «Йованович проти Швеції» (Jovanovic v. Sweden), заява № 10592/12, пункт 74, від 08 січня 2013 року у справі «С. С. проти Словенії» (S.S. v. SLOVENIA), заява № 40938/16, пункт 79).

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22, провадження № 61-13923св23).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Судом встановлено, що відповідач періодично перебуває за кордоном у зв`язку з роботою, звернулася до Служби у справах дітей заявою про визначення способів участі у вихованні дітей, інколи телефонує синові, на свята передає дітям цукерки та грошові кошти, тому суд приходить до переконання, що інтерес у відповідачки до дітей не пропав і вона може виправити свою поведінку.

З наданих стороною позивача доказів, суд не встановив свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків стосовно дітей, абсолютної байдужості до них, фактів заподіяння шкоди дитині, тощо, тому відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 166 СК України, суд -

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третіх осіб Куликівської сільської ради Львівського району Львівської області, Служби у справах дітей Виконавчого комітету Буської міської ради Золочівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2025 року.

Суддя: Б. М. Журибіда