Справа № 444/1816/23 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/516/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м.Львів

Справа № 444/1816/23

Провадження № 22-ц/811/516/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області, постановлену у м.Жовкві 4 лютого 2025 року у складі судді Ясиновського Р.Б. у справі за скаргою ОСОБА_2 , з участю заінтересованої особи - приватного виконавця Шелінської Ю.А., стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

встановив:

22 січня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання. Просить визнати бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А., яка полягає у не знятті арешту з коштів на рахунку за заявою боржника від 16 січня 2025 року у ВП №72768782 та зобов`язати цього приватного виконавця зняти арешт з коштів (заробітної плати), що розміщені у ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN: НОМЕР_1 . В обґрунтування вимог посилається на те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. знаходиться виконавчий лист №444/1816/23, виданий Жовківським районним судом Львівської області 22 серпня 2023 року, про стягнення з неї ( ОСОБА_2 ) на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованості в розмірі 46 046 грн. та судового збору в розмірі 2 684 грн. у межах виконавчого провадження № 72768782, яке відкрито 13 вересня 2023 року. Вказує, що постановою про арешт коштів боржника від 13 вересня 2023 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 54 356,95 грн. На виконання цієї постанови застосовано арешт до коштів на рахунку, який відкрито в ПАТ «БАНК ВОСТОК» IBAN: НОМЕР_1 , що має спеціальний режим використання та використовується для зарахування заробітної плати у боржника. Вказує, що 16 січня 2025 року вона (заявник) звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. із заявою про зняття вказаного арешту та додала підверджуючі документи, що саме на цей рахунок зараховується заробітна плата. Приватним виконавцем повідомлено її (Мекелиту М.В.) про відсутність підстав для зняття арешту. Вважає, що не зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 є бездіяльністю приватного виконавця. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2025 року відмовлено у задоволені скарги.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_2 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Просить таку скасувати та прийняти нове рішення про задоволення скарги. Вказує, що на рахунку НОМЕР_1 знаходяться її (заянивка) кошти (заробітна плата). Зазначає, що визначення поточного рахунку боржника та зняття арешту з коштів заробітної плати не є ідентичним і взаємозамінним, як помилково вважав Жовківський районний суд Львівської області, відмовляючи у задоволенні скарги. Стверджує, що вона ( ОСОБА_2 ) надала приватному виконавцю об`єктивні і переконливі докази про те, що арешт було накладено на кошти, які є її заробітною платою, що розміщена на рахунку, призначеному для зарахування заробітної плати. Однак, приватний виконавець всупереч вимог пункту 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», не зняла арешту з рахунку, чим допустила протиправну бездіяльність. Посилається на те, що не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань з неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати поза межами дозволених законом розмірів відрахувань з такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № 72768782 з примусового виконання виконавчого листа № 444/1816/23, виданого Жовківським районним судом Львівської області 22 серпня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованості за кредитним договором № 203332971 в розмірі 21 342 грн. та 2 684 грн. судового збору.

13 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Цього ж дня виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання банківським установам, зокрема, ПАТ «БАНК ВОСТОК». У цій постанові зазначено про необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_2

19 вересня 2023 року на адресу приватного виконавця надійшла заява від ОСОБА_2 про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій - НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «БАНК ВОСТОК».

Цього дня приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій по вказаному рахунку та скеровано в ПАТ «БАНК ВОСТОК» до виконання.

20 січня 2025 року зареєстровано заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з коштів на вказаному рахунку в ПАТ «БАНК ВОСТОК», що має спеціальний режим використання.

23 січня 2025 року боржнику відмовлено у задоволенні заяви.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.

Згідно із ст. 55, ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із постановою Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі № 19/5009/1481/11, відповідно до ст. ст. 3, 8, ч.ч. 1,2 ст. 55, ч.ч. 1,2 ст. 129-1 Конституції України обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно- правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із ч. 1 ст. 5 цього Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках па приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 18 цього Закону на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депози тарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти боржника.

Відповідно до ст. 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звергається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках га інших фінансових установах.

Ця стаття встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Статтею 52 цього Закону встановлено заборону для виконавця накладати арешт на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення па які заборонено законом.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із ним Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону.

Згідно із п.1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, арешт коштів боржника за постановою виконавця про арешт коштів - це прямий обов`язок виконавця і один із заходів примусового виконання рішення.

Арешт майна боржника є одним із заходів виконавчого провадження з метою примусового виконання рішення суду для задоволення законних інтересів стягувача.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти, а черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно із постановою Верховного Суду від 10 січня 2020 року у справі № 759/15306/17-ц «чинне законодавство не містить заборони накладення державним виконавцем арешту одночасно на грошові кошти на інше майно боржника з метою забезпечення примусового виконання судового рішення. У цьому випадку в першу чергу здійснюється примусове списання грошових коштів, а за їх відсутності у достатньому для виконання рішення обсязі - відбувається вилучення та примусова реалізація виявленого майна боржника. При цьому, враховуючи динамічність руху грошових коштів на рахунках боржника, черговість здійснення таких виконавчих дій визначається державним виконавцем самостійно, з урахуванням конкретних обставин, у тому числі фінансового стану боржника».

Виконавець накладає арешт на всі рахунки боржника, що ним виявлені в ході примусового виконання рішення, а банк в свою чергу самостійно визначає режим рахунку та приймає рішення про накладення арешту на такий рахунок. Більше того, приписами законодавства передбачено можливість зняття арешту з рахунку боржника у разі, якщо з`ясується, що такий рахунок має спеціальний режим. Законом не передбачено обов`язку виконавця перед накладенням арешту на рахунок боржника з`ясовувати статус рахунку та статус коштів, що знаходяться на ньому. Такий обов`язок лежить безпосередньо на банківській установі, яка самостійно визначає режим рахунку та приймає рішення про накладення арешту на такий рахунок. Це пояснюється тим, що при накладенні арешту на рахунок боржника приватний виконавець не володіє інформацією про спеціальний режим використання такого рахунку, а тому вказує про це в постанові про арешт коштів боржника.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Виконавець лише накладає арешт на всі рахунки боржника, що ним виявлені в ході примусового виконання рішення, та може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Встановлено, що приватним виконавцем Шелінською Ю.А. у виконавчому провадженні не було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію чи інші доходи боржника та така відповідно не направлялася на виконання.

13 вересня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання банківським установам, зокрема, ПАТ «БАНК ВОСТОК». У вказаній постанові виконавцем зазначено про необхідність накладення арешту на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Здійснюючи виконання постанови про арешт коштів боржника, ПАТ «БАНК ВОСТОК» через АСВП шляхом інформаційної взаємодії за допомогою прикладного програмного інтерфейсу інформаційних систем банків повідомило про накладення арешту на кошти боржника та про часткове виконання постанови про арешт коштів боржника.

ПАТ «БАНК ВОСТОК», визначивши статус рахунку боржника, вважало за можливе накласти арешт на грошові кошти, розміщені на ньому. Окрім того банком, при прийнятті до виконання постанови про арешт коштів боржника, не було повідомлено приватного виконавця Шелінську Ю.А. про спеціальний режим використання рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , а також про передбачену законом заборону звернення стягнення на такий рахунок.

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено про те, що боржник зобов`язаний подати приватному виконавцю декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Боржник не надала приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, не повідомила у зв`язку з чим вона не могла таку подати. Крім того, станом на сьогоднішній день боржником не подано декларацію про доходи та майно, хоча це є її обов`язком згідно із п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії боржника свідчать про її небажання виконувати вимоги приватного виконавця, а також дотримуватися приписів закону для забезпечення виконання рішення суду.

20 січня 2025 року зареєстровано заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», що має спеціальний режим використання. До заяви долучено виписку по рахунку за період з 1 січня по 1 грудня 2024 року, та з 1 по 31 грудня 2024 року.

Згідно виписки по рахунку приватного клієнта №/0115, вбачається, що на рахунку в ПАТ «БАНК ВОСТОК» надходять інші кошти, окрім зарахування заробітної плати. Всі кошти, що надходять на рахунок, в тому числі заробітна плата, вільно знімаються боржником в повному обсязі на підставі поданої боржником 19 вересня 2023 року заяви про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «БАНК ВОСТОК». Відповідно до цієї заяви, 19 вересня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій - рахунку НОМЕР_1 , та скеровано в ПАТ «БАНК ВОСТОК» до виконання.

Згідно із постановою Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі № 19/5009/1481/11, відповідно до ст. ст. 3, 8, ч.ч. 1,2 ст. 55, ч.ч. 1,2 ст. 1291 Конституції України обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно- правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню.

Виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону та не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391,447,451-452 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 4 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк