Справа №672/344/25
Провадження №2/672/349/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Рибачук О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Моцної М.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, встановлення факту родинних відносин,

встановив:

ОСОБА_2 звернувсь до суду з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .. Зазначає, що до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на землях бувшого КСП ім.Чкалова, с.Сирватинці Хмельницького (колишнього Городоцького) району Хмельницької області. Сертифікат на зазначений пай втрачено, про що зроблено публікацію у місцевій газеті. Позивач звернувсь до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на дане майно та підтвердження родинних зв`язків із матір`ю, оскільки їх прізвища записані із різницею в одну букву: вона ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_4 . Враховуючи зазначене звернувсь до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява про те, що останній позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за наявними матеріалами за його відсутності.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування підлягають норми законодавства, що діяло на момент відкриття та прийняття спадщини спадкоємцем, а саме Цивільний Кодекс України 1963 р., ЗУ "Про власність" 1991 р., Указ Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) розташована на землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім.Чкалова с.Сирватинці Хмельницького (колишнього Городоцького) району Хмельницької області.

Зазначена обставина підтверджується відомостями, які містяться в Державному акті на право колективної власності на землю серії ХМ №0031та додатку до нього, згідно якого ОСОБА_3 зазначена у списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) (а.с.21-23).

Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.03.2025 ОСОБА_3 видано Городоцькою районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), згідно розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 22.04.1996 №164. Зазначений сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 14.02.1997 за №519 (а.с.24).

У місцевій газеті «Городоцький вісник» від 11.10.2024 міститься оголошення про втрату сертифіката на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , зареєстрованого за №519 та прохання вважати його недійсним (а.с.25).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 11.02.1999 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Згідно довідки старости сіл Скіпче, Сирватинці В.Сінгілевича від 13.02.2025 ОСОБА_2 своєчасно з 10.02.1999 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , а саме розпорядився майном померлої, вів господарство (користувався будинковолодінням, садив город, доглядав за могилою), але юридично своїх прав не оформив (а.с.18).

Відповідно до відомостей, зазначених у архівних витягах з погосподарських книг ОСОБА_3 на час смерті проживала по АДРЕСА_1 та записана головою двору (а.с.15,17).

Судом також встановлено, що батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.12).

У паспорті позивача його прізвище зазначене як ОСОБА_4 (а.с.6).

Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.04.2025 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне померлій ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 2,16 умовних кадастрових гектари за відсутності документів, які підтверджують його родинні відносини з померлою як матері і сина та за відсутності правовстановлюючого документа (сертифіката) на ім`я спадкодавиці (а.с.10).

Відповідно до архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 04.02.2025 та витягу зі спадкового реєстру від 03.04.2025 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.19,20).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав наступні показання, що знайомий із позивачем все життя, оскільки проживали по сусідству в с.Скіпче Городоцького району. ОСОБА_2 після смерті матері доглядав за батьківським домоволодінням та могилами батьків. За життя батьків вони спілкувались дружно, син часто допомагав матері, бо жив неподалік від неї, займався її похованням.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала наступні показання, що знайома із позивачем довгий час, оскільки вони навчались в одній школі та проживали по сусідству в с.Скіпче Городоцького району. ОСОБА_2 часто допомагав матері, бо жив неподалік від неї, займався її похованням та після її смерті тривалий час жив у батьківському будинку, доглядав за ним.

Згідно із положеннями ст.549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами спадкування.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 303/6974/16 (провадження N 61-39511св18).

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) зокрема є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини) то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку та зареєстровані. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати майнове право чи об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем.

З урахуванням позиції представника відповідача, який позов визнає у повному обсязі, суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. При наявності бланків сертифікатів на право на земельну частку (пай) зазначене право позивача могло бути відновлене відповідним повноважним суб`єктом та в подальшому оформлене у порядку спадкування, однак на те немає технічної можливості.

Окрім цього, згідно п.п.1 ч.1, 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно заявник не має можливості оформити права на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай), після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, які б свідчили про родинні відносини між останніми як матері і сина. Це підтверджується постановою приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025 (а.с.10).

Дана обставина є перешкодою для оформлення заявником своїх спадкових прав після смерті спадкодавиці.

Одночасно, дослідивши вищевказані докази суд приходить до висновку про підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як сином та матір'ю.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадкових прав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також те, що заява про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для заявника, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин за ступенем спорідненості матір-син між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , знайшов своє підтвердження в суді.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265,ч.1ст. 268,ст.ст.315, 319, 352, 355 ЦПК України, ст. 549 ЦК УРСР, ст.12 Закону України "Про власність" суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на землях бувшого КСП ім.Чкалова, Городоцької МТГ Хмельницького (колишнього Городоцького) району Хмельницької області за межами населеного пункту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Вільчинський Василь Онуфрійович, РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Городоцька міська рада Хмельницької області, , місцезнаходження: 32000, вул.Грушевського, буд.53, м.Городок Хмельницького району Хмельницької області.

Суддя Олена РИБАЧУК