Справа № 522/8389/22
Провадження № 6/522/361/25
УХВАЛА

03 червня 2025 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про встановлення способу виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/8389/22, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника; стягувач Акціонерне товариство «Кредобанк», заінтересована особа - Відділ у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

До Приморського районного суду м. Одеси 02.06.2025 року надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про встановлення способу виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/8389/22, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника; стягувач Акціонерне товариство «Кредобанк», заінтересована особа - Відділ у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Матеріали заяви разом зі справою суддя отримала 03.06.2025 року.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

08.02.2020 року набули чинності зміни до ЦПК України згідно яких, зокрема, ч. 2 ст. 183 ЦПК України доповнено абзацом другим.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Приватним виконавцем до заяви на підтвердження надсилання учасникам процесу не надано описів поштових відправлень та квитанцій про таку відправку, що є порушенням норми ст. 183 ЦПК України.

Отже, оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання, необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі "De Geouffre de la Pradelle v. France" від 16.12.1992 року, заява № 12964/87).

У рішенні у справі "Bellet v. France" від 04.12.1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010 року).

За змістом ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заява про встановлення способу виконання рішення подана без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України, у частині надання суду доказів про надсилання (надання) такої заяви іншим учасникам справи, то заява підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 183, 353, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про встановлення способу виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси № 522/8389/22, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника; стягувач Акціонерне товариство «Кредобанк», заінтересована особа - Відділ у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Домусчі