ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4452/19

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/850/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Заявник: Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради

Боржник: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу (суддя Деркач О.Г.), постановлену в м.Чернігів, повний текст ухвали складено 31 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Комунальне підприємство «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради (далі КП «Чернігівводоканал») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 541,89 грн, яка утворилася за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2019 року.

25 липня 2019 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради 541 грн 89 коп. заборгованості за надані послуги за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2019 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Чернігівводоканал» 192 грн 10 коп. судового збору.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу, яку було задоволено ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2024 року.

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового наказу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року, стягнення з КП «Чернігівводоканал» коштів у розмірі 541,89 грн заборгованості за надані послуги за період з 01 червня 2016 року по 01 червня 2019 року; 192,10 грн судового збору, а всього 733,99 грн. Заяву мотивовано тим, що відповідно до платіжної інструкції Приватбанку від 22 жовтня 2024 року сплачено 1033,13 грн на виконання судового наказу, проте судовий наказ скасовано, а виконавче провадження з його виконання закінчено.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення повернуто заявнику без розгляду. Ухвалу мотивовано тим, що до подання заявником не долучено доказів його надіслання (надання) стягувачу/іншим учасникам справи (провадження), що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч.4 ст.183 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник виконав у повному обсязі вимоги ст.444 ЦПК України щодо переліку документів, які додаються до заяви про поворот виконання рішення. За доводами ОСОБА_1 , надіслання іншим сторонам заяви про поворот виконання рішення потребує від нього додаткових втрат часу та/або коштів, у той час як в межах розгляду цієї заяви питання про компенсацію цих витрат не вирішується. Вказує, що жодних нових доказів чи вимог, які б не надавались раніше під час подання та розгляду заяви про скасування судового наказу, заява не містить. ОСОБА_1 посилається, що саме на суд покладається обов`язок повідомити іншу сторону стягувача про судовий розгляд. Зазначає, що суд, застосувавши загальні вимоги до заяви, встановлені у ч.2 ст. 183 ЦПК України, замість чи додаткового до вимог ч.6 ст.444 ЦПК України, не врахував особливостей наказного провадження, засад верховенства права та пропорційності забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, як це вимагається ст.11 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 444 ЦПК України встановлено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Статтею 183 ЦПК України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Згідно із частиною 2 статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Питання щодо повороту виконання рішення суду врегульовано розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», а саме: статтею 444 ЦПК України «Поворот виконання рішення, постанови» і статтею 445 ЦПК України «Особливості повороту виконання в окремих категоріях справ».

Отже, оскільки статтями 444, 445 ЦПК України не визначено вимог щодо форми і змісту заяви про поворот виконання судового рішення, то підлягають застосуванню положення статті 183 ЦПК України щодо форми і змісту заяви, поданої на стадії виконання судового рішення (яким є і судовий наказ).

Оскільки ОСОБА_1 до поданої в суд заяви про поворот виконання рішення не додано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), враховуючи вказані вище обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви заявнику без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ст.165 ЦПК України такої підстави для відмови у видачі судового наказу як недолучення доказів її надіслання іншим учасниками справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції не ухвалювалось судове рішення про відмову у видачі судового наказу, а залишено заяву про поворот виконання рішення без розгляду з процесуальних питань.

При цьому заявнику роз`яснено, що повернення такої заяви не перешкоджає повторному зверненню із поданням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

У зв`язку з вищевикладеним безпідставними також є посилання заявника на створення йому перешкод у доступі до правосуддя, враховуючи те, що він не позбавлений права повторно заявити вимоги про поворот виконання судового наказу після усунення зазначених недоліків.

Розгляд заяви про скасування судового наказу без додавання доказів надіслання (надання) заяви іншим учасникам справи не свідчить про те, що такі вимоги не застосовуються до заяви про поворот виконання судового рішення, оскільки частиною 2 статті 183 ЦПК України встановлено обов`язковість подання таких доказів на стадії виконання судових рішень.

Твердження ОСОБА_1 , що сума витрат на створення необхідних для розгляду справи доказів складає 18% від суми позову, не заслуговують на увагу, оскільки ЦПК України необхідність подання доказів надіслання (надання) письмових заяв іншим учасникам справи (провадження) не ставиться в залежність від вартості заявленої суми.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись процесуальних вимог, при вирішенні питання прийняття заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення не допустив надмірного формалізму.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «RUIZ TORIYA v. SPAINE», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: