Справа № 212/3999/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Він Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Він Фінанс (далі ТОВ Він Фінанс) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 28 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Дінеро (далі ТОВ ФК Дінеро) та відповідачем укладено договір кредитної лінії № L3491989 в електронній формі. ТОВ ФК Дінеро виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів в наслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 22666,97 грн., з яких: заборгованість тіла кредиту 11100 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2317 грн., штраф - 3699,97 грн., комісія 5550 грн. 01 липня 2019 року між ТОВ ФК Дінеро та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія (далі ТОВ ФК Довіра та Гарантія укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L3491989 за яким ТОВ ФК Довіра та Гарантія набуло прав кредитора відносно відповідача. 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ ФК Довіра та Гарантія протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ ФК Довіра та Гарантія на ТОВ Він Фінанс. В період з 01 липня 2019 року по 14 квітня 2025 року по кредитному договору № L3491989 від 28 лютого 2019 року надходження коштів на користь позивача в рахунок погашення заборгованості не надходили, тому сума заборгованості за відступленим правом вимоги становить 22666,97 грн. Крім того, боржник порушив виконання грошового зобов`язання, а тому зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме за період з 13 лютого 2022 рокупо 11 лютого 2025 року, а також три проценти річних від простроченої суми, відповідно до наданого розрахунку, а саме за період з 13 лютого 2022 рокупо 31 грудня 2023 року. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 22666,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 11068,47 грн., 3 % річних у розмірі 2038,16 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, а копія позовної заяви з доданими до неї документами була направлена на адресу відповідача позивачем на виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляла.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження заявлених позовних вимог, представником позивача надано копію договору кредитної лінії № AG7651526 від 28 лютого 2019 року, укладеного шляхом підписання електронним підписом між ТОВ ФК Дінеро та відповідачем (а.с.12).

Умови договору кредитної лінії: ліміт кредитної лінії 11100 грн., сума кредиту 10 000 грн., відсоткова ставка в день - 0,65 %, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченною заборгованістю в день - 150 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., надана сума кредиту 10 000 грн., загальна вартість кредиту 11950 грн., реальна річна відсоткова ставка - 234,00 %, дата повного погашення - 30 березня 2019 року, штраф якщо є 50 %.

Згідно загальних умов договору кредитної лінії, а саме п.3.1 за вказаним договором кредитодавець зобов`язується надати кредит (кредити) позичальнику у межах ліміту кредитної лінії на основі заяви (заяв) та за умови їх схвалення і позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну сплати (а.с.17-18).

Відповідно до п.3.10 кредитодавець надає кожен кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника. Сума (суми) вважаються наданою (наданими) в день здійснення банківського переказу кредитодавцем.

Також, представником позивача надано паспорт споживчого кредиту, у якому вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту 11100 грн., строк кредитування короткостроковий кредит з терміном оплати від 77 до 30 днів, мета отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом протяго 3 робочих днів (у разі схвалення кредитодавцем заяви позичальника та підписання договору кредитної лінії; інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка в день 0,65 %, процента ставка 234,00 % річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 1950 грн., орієнтовна загальна варість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 11950 грн., реальна річна процентна ставка 234,00 % ріних; порядок повернення кредиту: 11950 грн. сплачуються одним платежем у строк до 30 березня 2019 року; додаткову інформацію: штрфи у разі якщо позичальник не погасив кредит до останнього дня терміну оплати, він повинен сплатити штраф, який обчислюється у розмірі 50 % від простроченої суми наданого кредиту для короткострокового кредиту або відповідного договірного платежу, виходячи з Графіку платежів 0 для довгострокового кредиту, після закінчення терміну оплати на вимогу кредитодавця та у відповідності з такою вимогою у повній сумі штрафу разовим платежем або частинами у встановлені вимогою дати тощо (а.с.13).

Суду також надано додаткову угоду № АМ6176058 до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG7651526 від 05 березня 2019 року між ТОВ ФК Дінеро та відповідачем, а також паспорт споживчого кредиту, у якому вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача яка повинна бути підписана електронним підписом (а.с.14,16).

Умови: ліміт кредитної лінії 11100 грн., сума кредиту 1100 грн., відсоткова ставка в день 1,34 %, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченною заборгованістю в день 16,5 грн., потенційний ліміт кредитної лінії 20 000 грн., надана сума кредиту 11 100 грн., загальна вартість кредиту 13417 грн., реальна річна відсоткова ставка 480,67 %, дата повного погашення 29 квітня 2019 року, штраф якщо є 50 %.

Судом також встановлено, що 01 липня 2019 року між ТОВ ФК Дінеро та ТОВ ФК Довіра та Гарантія укладено договір відступлення прав вимоги № 01072019, у відповідності до умов якого ТОВ ФК Дінеро передає (відступає) ТОВ ФК Довіра та Гарантія за плату, а ТОВ ФК Довіра та Гарантія приймає належні ТОВ ФК Дінеро права грошової вимоги (прав вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ ФК Дінеро та боржниками (а.с.23-28).

Згідно Витягу з Реєстру боржників від 30 жовтня 2019 рок до договору відступлення прав вимоги № 01072019 від 01 липня 2019 року, ТОВ ФК Довіра та Гарантія набуло права вимоги до відповідача за договором № L3491989 від 28 лютого 2019 року у загальному розмірі 22666,97 грн., з яких: 11100 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2317 грн. сума заборгованості по відсотках, 9249,97 грн. сума заборгованості по штрафах (а.с.35-36).

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч.1 ст.510 ЦК України, передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення д л я вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з положеннями ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, за змістом вищевказаних положень Закону України Про електронну комерцію, електронний підпис, зокрема електронний підпис одноразовим ідентифікатором, призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Відповідно до ч.1 ст.5, ч.1 ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Як встановлено судом, на підтвердження позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним Договором надано копію відповідного договору та додатків, паспорт споживчого кредиту, довідку про ідентифікацію та виписку з рахунку.

Суд зауважує, що надані позивачем докази укладення між сторонами справи кредитного договору не містять підпису відповідача, у тому числі й загальні умови договору кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту, а лише містять напис електронний підпис в графі позичальник без ідентифікуючих даних одноразового ідентифікатора та/або іншого аналогу електронного підпису відповідача.

За наведених обставин, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження підписання відповідачем загальних умов договору кредитної лінії та паспорту споживчого кредиту, а надані позивачем копії вказаних документів не можуть вважатися електронними документами, оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та не є належними доказами укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів виконання умов кредитного договору кредитодавцем, а саме перерахування відповідачу спірних кредитних коштів у сумі 11 100 грн. на його банківський рахунок, відповідно до умов кредитного договору, тобто первинних бухгалтерських документів (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). В матеріалах справи взагалі відсутні докази того, яким чином кредитні кошти були надані позичальнику (відсутня інформації щодо наявності банківської картки, на яку міг бути виконаний переказ чи інформації щодо зарахування цих коштів на належний йому банківський рахунок) на виконання умов договору, що позбавляє суд можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Надана позивачем довідка про ідентифікацію є одностороннім документом і не може вважатись первинним документом, який підтверджує дійсність фінансових операцій, а лише відображає загальні дані про відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором.

Отже, оскільки позивачем не надано суду достатніх, належних і допустимих доказів укладення відповідного договору, а також отримання та використання відповідачем кредитних коштів від кредитодавця після його укладення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача .

Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Він Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати понесені позивачем - віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Він Фінанс, , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 27 травня 2025 року

Суддя: М.Д. Власенко