Справа № 490/9423/24
Провадження № 2/489/744/25
26 травня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Микульшиної Г.А., ,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мутьєва Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В жовтні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мутьєва Д.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 78 712,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн.
Також ОСОБА_1 вказував на те, що внаслідок завдання йому матеріальних збитків йому було спричинено також і моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000,00 грн. Зазначає про те, що у зв`язку з ДТП, яка сталась з вини відповідача, він тривалий час був позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, змушений витрачати багато часу, пересуватись щоденно без автомобіля, що призвело до втрати ним нормальних життєвих зв`язків.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.
Згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мутьєв Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів, та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши в судовому засіданні матеріали справи по адміністративне правопорушення № 489/3360/24, дослідивши цієї матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 14).
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault Megan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.05.2024 по справі № 489/3362/24 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного заворушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 8-13).
Відповідно до статті 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиційним фактом, та не підлягає доказуванню.
Згідно рахунку № 336 від 10.09.2024 на проведення ремонтних робіт, виданого ПП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megan», д.н.з. НОМЕР_2 , склала 78 712,00 грн.
Станом на теперішній час матеріальна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , відповідачем ОСОБА_2 не відшкодована.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як передбачено положеннями ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 78 712,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди,судом встановлено наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Судом встановлено, що автомобіль позивача пошкоджений з вини відповідача ОСОБА_2 , який у добровільному порядку вирішити питання відшкодування шкоди відмовився.
На переконання суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у вигляді втрати душевного спокою, хвилювання, роздратування, порушення звичайного укладу життя у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його майна, причиною яких стало завдання шкоди його майну (автомобілю). Вищевказані прояви душевних страждань є типовими для будь-якої звичайної людини, майно якої було пошкоджено на значну суму при вищенаведених обставинах та яка має змінити свій нормальний уклад життя для здійснення заходів з приводу відновлення пошкодженого майна. Наявність у позивача цих душевних страждань є очевидною.
Проте, визначаючи розмір моральної шкоди, враховуючи розмір завданої матеріальної шкоди та відповідно глибину та тривалість душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вказаний позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому необхідно задовольнити позовні вимоги в цій частині частково і стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 78 712,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., що разом становить 83 712,00 грн. (вісімдесят три тисячі сімсот дванадцять гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 26.05.2025.
Суддя Г.А. Микульшина