Справа № 703/1925/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів),

встановив:

09 квітня 2025 року Військова частина НОМЕР_1 , через підсистему «Електронний суд», звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що старшого матроса ОСОБА_1 , згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2025 року №4, було звільнено з військової служби у Збройних Силах України. На підставі даного наказу, військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено нарахування грошового забезпечення та інших виплат відповідачу. Загальна сума нарахування склала 90 527 гривень 20 копійок, із якої було утримано 1,5%, в результаті чого сума до перерахування склала 89 169 гривень 29 копійок. Виплата даного розрахунку, згідно відомості розподілу виплат №250113РВ18 від 13 січня 2025 року в сумі 89 169 гривень 29 копійок. При цьому, про всі розрахунки при звільненні відповідачу було доведено та ознайомлено під час отримання грошового атестату та довідок встановленого зразку при виключенні зі списків військової частини, про що свідчить його особистий підпис. Тобто, відповідач був обізнаний про суми належних йому виплат при звільненні, що складала 89 169 гривень 29 копійок.

Однак, під час внесення даних в електронну таблицю виникла рахункова помилка, що була допущена внаслідок збою бухгалтерської програми. В результаті допущеної рахункової помилки, військовою частиною НОМЕР_1 на рахунок відповідача 09 лютого 2025 року було перераховано грошові кошти в сумі 90 136 гривень 00 копійок, згідно відомості розподілу виплат № НОМЕР_2 від 09 лютого 2025 року на рахунок IBAN НОМЕР_3 МФО 328845.

17 березня 2025 року начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_1 на ім`я командира було подано рапорт, за яким вбачається, що на рахунок відповідача було помилково перераховано грошові кошти в сумі 90 136 гривень.

Таким чином, на рахунок ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено два платежі: 13 січня 2025 року грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок, згідно відомості розподілу виплат № НОМЕР_4 ; 09 лютого 2025 року грошові кошти в сумі 90 136 гривень 00 копійок, згідно відомості розподілу виплат № НОМЕР_2 . Тобто, загальна сума грошових коштів, що була отримана відповідачем по справі становить 179 305 гривень 29 копійок.

Однак, платіж від 09 лютого 2025 року на суму 90 136 гривень було здійснено військовою частиною НОМЕР_1 через рахункову помилку, що була спричинена внаслідок збою у роботі бухгалтерської програми.

Враховуючи, що грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок є безпідставно набутим майном, що підлягає поверненню, військовою частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку цінним листом із описом вкладення було направлено лист вих. №182/588 від 10 березня 2025 року на ім`я відповідача з проханням повернути помилково перераховану суму на рахунок військової частини НОМЕР_1 . 20 березня 2025 року зазначений лист було вручено відповідачу особисто, про що свідчить відомості за трек-номером 675 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта».

26 березня 2025 року на адресу відповідача військовою частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку цінним листом із описом вкладення було направлено досудову вимогу про повернення безпідставно набутого майна вих. №182/704 від 26 березня 2025 року із вимогою повернути помилково перераховану суму на рахунок військової частини НОМЕР_1 . 02 квітня 2025 року зазначений лист було вручено відповідачу особисто, про що свідчить відомості за трек-номером 056 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта».

Зазначені листи відповідачем по справі було проігноровано, грошові кошти військовій частини НОМЕР_1 в сумі 90 136 гривень 00 копійок повернуто не було.

Враховуючи, що відповідач по справі, як набувач, безпідставно одержав та зберігає кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок, що були перераховані внаслідок допущеної рахункової помилки, що спричинена збоєм у роботі бухгалтерської програми, такі кошти підлягають поверненню військовій часині НОМЕР_1 відповідно до положень ст.1212 ЦК України.

За вказаних обставин, позивач Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 15 квітня 2025 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» надати до суду інформацію, що містить банківську таємницю та стосується відповідача ОСОБА_1

09 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Вказує, що він дійсно проходив військову службу за мобілізацією в період з березня 2022 року по 04 січня 2025 року. 19 березня 2025 року рішенням експертної комісії команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №38/25/377/Р йому було встановлено ІІ групу інвалідності, пов`язану із Захистом Батьківщини з 23 січня 2025 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2025 року №4 був звільнений у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців). Позивач вказує, що йому нарахували та виплатили грошове забезпечення в сумі 90 527 гривень 20 копійок помилково через збій бухгалтерської програми. Також позивач посилається на те, що він був обізнаний у сумі, яка належить йому до виплати, але у наказі командира НОМЕР_1 від 04 січня 2025 року №4 не вказано суму, яка має бути виплачена йому при звільненні. Довідку розрахунок при звільненні йому ніхто не надавав та з документом про нараховану суму, яка належить йому до виплати при звільненні, не доводив до відома, про що свідчить відсутність його підпису у розрахунково-платіжній відомості №2, яку надав позивач. Позивачем як в підтвердження розрахункової помилки надано копію відомості розподілу виплат, яка свідчить лише про добровільне нарахування позивачем грошового забезпечення при звільненні.

Звертає увагу, що спірні грошові кошти у вигляді грошового забезпечення, їх виплата проведена позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з його боку. Добросовісність набувача презюмується, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових коштів.

Вважає, що рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики не більше того. Різновидом лічильної помилки можна, наприклад, отримати неправильний результат при додаванні.

Також зазначає, що в матеріали, які надані позивачем до суду, не містять доказів того, що командир військової частини НОМЕР_1 , бухгалтерський та кадрові відділи діями під примусом візуючи та підписуючи відповідні накази про виплату грошового забезпечення відповідачу. Надані позивачем документи не містять жодних доказів на підтвердження того, що ця помилка є безпосередньо рахункова, а не помилкою, пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контрольних функцій.

З врахуванням викладеного, відповідач ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви військової частини НОМЕР_1 до нього про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) повністю.

15 травня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь позивача Військової частини НОМЕР_1 на відзив, в якій вказує, що відповідач по справі зазначає, що грошові кошти у сумі 90 27 гривень 20 копійок виплачені позивачем добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з його боку, а тому є такими, що не підлягають повергненню як безпідставно набуті в силу положень ст.1215 ЦК України. Тобто, відповідач по справі не заперечує, що грошові кошти, що були отримані від позивача по справі згідно платежу від 09 лютого 2025 року у сумі 90 136 гривень 00 копійок є безпідставно набутим майном. Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується учасниками справи, на банківський рахунок відповідача позивачем було здійснено два платежі: 13 січня 2025 року грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок; 09 лютого 2025 року грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок. Факт надходження вказаних сум грошових коштів на рахунок, що відкритий на ім`я відповідача підтверджується листом АТ Ощадбанк» від 25 квітня 2025 року, що наданий на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2025 року у даній справі.

Зазначає, що відповідач по справі вводить суд в оману щодо обставин, що йому не доводилась інформація щодо розміру належних сум до виплати при звільненні. Так, до позовної заяви було долучено грошовий атестат, що виданий Військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я відповідача по справі, в якому міститься підпис відповідача по справі. Таким чином, твердження відповідача про те, що належні до виплати суми не доводились до відома не відповідають дійсності, про що свідчить його власноручний підпис у грошовому атестаті, що долучений до матеріалів справи.

Щодо посилання відповідача по справі на обставини щодо відсутності рахункової помилки із боку позивача при виплаті грошового забезпечення позивач зазначив, що у зв`язку із виявлено подією повторної виплати остаточного розрахунку при звільненні наказом командира від 17 березня 2025 року було призначено службове розслідування, яке станом на 14 травня 2025 року не завершене і триває. В ході розслідування комісією було складено акт від 12 травня 2025 року перевірки персональної електронно-обчислювальної машини Ноутбука LENOVO V17 з серійним номером РГ53ХУУХ4, який використовується у підрозділі фінансово-економічної служби, а саме начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 . В ході перевірки встановлено, що через оновлення системи 09 лютого 2025 року, а саме бухгалтерської програми «Приват 24 для бізнесу», міг виникнути конфлікт версій програми, що можливо призвело до некоректної роботи та здійснення різних некоректних функцій. Як вбачається із відомостей розподілу витрат від 13 січня 2025 року позивачем на рахунок відповідача по справі було перераховано грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок із призначенням платежу заробітна плата-розрахунок при звільненні. Із відомостей розподілу виплат від 09 лютого 2025 року позивачем на рахунок відповідача по справі було перераховано грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок із призначенням платежу заробітна плата-розрахунок при звільненні. Тобто, із призначення платежу вбачається, що позивач двічі здійснив нарахування заробітної плати-розрахунки при звільненні, тобто мало місце дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, що враховуючи позиції ВСУ належить до лічильної помилки.

Оскільки грошові кошти в сумі 90 136 гривень 00 копійок були перераховані на рахунок відповідача внаслідок допущеної рахункової помилки (дворазове нарахування за один й той самий період заробітної плати розрахунку при звільненні), є такими, що підлягають поверненню позивачу в силу приписів ст.1212, 1215 ЦК України.

З урахуванням викладеного, позивач Військова частина НОМЕР_1 просила суд взяти до уваги викладені у відповіді на відзив під час розгляду справи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також залучити до матеріалів копію витягу з наказу командира частини від 17 березня 2025 року №65, пояснення ОСОБА_2 та акт перевірки від 12 травня 2025 року, оскільки такі докази були отримані в ході службового розслідування та після подачі позовної заяви і подаються до суду в межах 30-денного терміну визначеного процесуальним законом з моменту відкриття провадження у справі.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4 вирішено старшого матроса ОСОБА_1 , старшого водія-механіка евакуаційного відділення евакуаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової часини НОМЕР_5 (пл. особовому складу) від 30 грудня 2024 року №172-РС у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців) пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що 04 січня 2025 року справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 січня 2025 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, зняти з продовольчого забезпечення за морською нормою №3 (сніданок) з 05 січня 2025 року. Видати відповідні атестати (а.с.6).

Крім того, у вищевказаному наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) зазначено:

- виплатити щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби у розмірі 613% посадового окладу, надбавку за особливі проходження служби 87,8% посадового окладу з урахуваннями окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 по 04 січня 2025 року;

- відповідно до статті 162 Закону України «Про відпустку», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, відпустку як учасника бойових дій за 2023-2024 рік у кількості 28 діб компенсувати;

- щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана у кількості 20 діб;

- щорічна основна відпустка за 2023 рік використана у кількості 15 діб;

- щорічна основна відпустка за 2024 рік використана у кількості 30 діб;

- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік;

- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік;

- відповідно до пункту 23.2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримав;

- відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримував;

- відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення у розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний новий календарний місяць служби за 32 повних календарних місяців служби у розмірі 128 відсотків.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

У Грошовому атестаті, який виданий Військовою частиною НОМЕР_1 , наявні відомості щодо: окладу за військовим званням, тарифним розрядом та вислугою років старшого водія-механіка, старшого матроса ОСОБА_1 ; вислуги років ОСОБА_1 ; щомісячних додаткових видів забезпечення; одноразових додаткових видів забезпечення, у тому числі про те, що ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу га оздоровлення за 2024 рік, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 квітня 2024 року №24, та виплачено одноразовому грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 33379 гривень 87 копійок. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2025 року №4 ОСОБА_1 знімається з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 04 січня 2024 року (а.с.9-10).

У графі «Правильність даних, зазначених в атестаті, підтверджую» вказаного Грошового атестату наявний підпис військовослужбовця.

Згідно розрахунково-платіжної відомості №2 (Форма П-6) на виплату грошового забезпечення при виключенні зі списків в/ч (звільнення) в 2025 році військовослужбовця Військової часини НОМЕР_1 старшого водія-механіка, старшого матроса ОСОБА_1 , останньому нараховані наступні виплати: грошове забезпечення з 01 січня 2025 року по 04 січня 2025 року 3314 гривень 43 копійки; компенсація за невикористані дні основної відпуски за 2022 рік (20 днів) 16 572 гривні 16 копійок; компенсація за невикористані дні основної відпустки за 2023 рік (15 днів) 12 429 гривень 12 копійок; компенсація за невикористані відпустки (АТО ООС) за 2023-2024 рік (28 днів) 23 974 гривні 40 копійок; ОГД при звільненні 4% (32 місяці) 32 879 гривень 17 копійок. Нараховано 90 527 гривень 20 копійок, військовий збір 1.5% - 1357 гривень 91 копійка. Сума до перерахування 89 169 гривень 29 копійок (а.с.9).

Зазначені у вищевказаному розрахунку види грошового забезпечення, які підлягали виплаті Військовою частиною НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням та виключенням останнього зі списків Військової частини НОМЕР_1 , відповідають видам грошового забезпечення, які зазначені у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4 та підлягали виплаті ОСОБА_1 .

При цьому, відповідач ОСОБА_1 правильність розрахунків, відображених у розрахунково-платіжній відомості №2 (Форма П-6) на виплату грошового забезпечення при виключенні зі списків в/ч (звільнення) в 2025 році військовослужбовця Військової часини НОМЕР_1 старшого водія-механіка, старшого матроса ОСОБА_1 , не заперечує та свого відповідного розрахунку, який є відмінним від виконаного Військовою частиною НОМЕР_1 , суду не надає.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Військова частина № НОМЕР_1 , на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4, зобов`язана була виплатити ОСОБА_1 , у зв`язку зі звільненням останнього з військової служби, грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок.

Згідно відомості розподілу виплат до військової частини НОМЕР_1 від 13 січня 2025 року за №250113РВ18, ОСОБА_1 перераховано на рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок, призначення платежу заробітна плата-розрахунок при звільненні (а.с.7).

Відповідно до листа №46/1211/48387/2025/БТ від 25 квітня 2025 року АТ «Ощадбанк», який наданий на виконання ухвали судді від 15 квітня 2025 року, в установі АТ «Ощабанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3 (UAH) (а.с.36).

Згідно виписки за поточним рахунком клієнта за 13 січня 2025 року, на рахунок № НОМЕР_3 , який відритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , зараховано грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок (а.с.40).

Таким чином, позивач Військова частина НОМЕР_1 , на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4, 13 січня 2025 року у повному обсязі, а саме у сумі 89 169 гривень 29 копійок, виплатив відповідачу ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке підлягало до виплати, у зв`язку з його звільненням з військової служби.

Будь-яких доказів наявності у позивача Військової частини НОМЕР_1 обов`язку або підстав для виплати відповідачу ОСОБА_1 інших сум, у зв`язку з його звільнення з військової служби, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Разом з тим, як вбачається з відомості розподілу виплат до Військової частини НОМЕР_1 від 09 лютого 2025 року №250209РВ02, ОСОБА_1 перераховано на рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок, призначення платежу заробітна плата-розрахунок при звільненні (а.с.8).

Згідно виписки за поточним рахунком клієнта за 09 лютого 2025 року, на рахунок № НОМЕР_3 , який відритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 , зараховано грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт зарахуванням на його рахунок 09 лютого 2025 року грошових коштів у сумі 90 136 гривень 00 копійок та що ці грошові кошти надійшли саме від позивача Військової частини НОМЕР_1 .

17 березня 2023 року начальник фінансово-економічної служби головний бухгалтер військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернулася до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, яким доповіла останньому про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 , тел. НОМЕР_8 , за відомістю 250209РВ02 на рахунок IBAN НОМЕР_3 МФО, будо помилково перераховано кошти в сумі 90 136 гривень 00 копійок. Лист на ім`я ОСОБА_1 з проханням повернути помилково перераховані кошти, що направлено цінним листом 10 березня 2025 року, додається (а.с.11).

Листом за №182/588 від 10 березня 2025 року командир Військової частини НОМЕР_1 звернувся до ОСОБА_1 та просив останнього повернути помилково перераховану суму в розмірі 90 136 гривень 00 копійок, яка була перерахована через лічильну помилку 09 лютого 2025 року за відомістю 250209РВ02 на рахунок останнього IBAN НОМЕР_3 МФО (а.с.12).

Вищевказаний лист направлений на адресу ОСОБА_1 цінним листом з описом вкладення та був вручений адресату 20 березня 2025 року (а.с.12-зворот-13).

Відповідно до ч.1-2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Враховуючи, що позивач Військова частина НОМЕР_1 , на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4, 13 січня 2025 року у повному обсязі, а саме у сумі 89 169 гривень 29 копійок, виплатив відповідачу ОСОБА_1 грошове забезпечення, яке підлягало до виплати, у зв`язку з його звільненням з військової служби, та під час судового розгляду судом не встановлено наявності у позивача Військової частини НОМЕР_1 будь-якого іншого обов`язку або іншої підстави для виплати відповідачу ОСОБА_1 заробітної плати-розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку, що грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок були набуті відповідачем ОСОБА_1 , у зв`язку з їх помилковою виплатою позивачем Військової частини НОМЕР_1 , без достатньої правової підстави.

Суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву не заперечує факт безпідставності набуття та збереження у себе грошових коштів у сумі 90 136 гривень 00 копійок, які були перераховані на його рахунок позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 .

При цьому, сам по собі факт не обізнаності відповідача ОСОБА_1 про суми, які підлягали виплаті на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4, як на цьому наполягає відповідач у відзиві на позовну заяву, з урахуванням доказів про ознайомлення відповідача з Грошовим атестатом, який був виданий Військовою частиною НОМЕР_1 при його звільнені, та наявності у відповідача об`єктивною можливість дізнатися про суму грошового забезпечення, яка підлягає до виплати у зв`язку з його звільненням з військової служби, не є підставою вважати, що грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок були набуті відповідачем ОСОБА_1 на достатніх правових підставах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і прирівнювані до неї платежі, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплату провела фізична або юридична особа добровільно, немає рахункової помилки з її боку та недобросовісності з боку набувача.

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №501/2500/15-ц визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою та прирівнюваними до неї платежами, які інша особа провела добровільно, коли не було рахункової помилки з її боку та недобросовісності з боку набувача, підлягають застосуванню положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Такі самі висновки щодо застосування ст.1215 ЦК України викладено й у постановах Верховного Суду України від 07 березня 2018 року (справа №517/186/17), від 28 березня 2018 року (справа №173/166/17), від 03 травня 2018 року (справа №473/2859/17).

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів, пов`язаних із застосуванням ст.127 КЗпП, суди мають враховувати, що вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв`язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Враховуючи, що грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок були нараховані позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 та отримані останнім 09 лютого 2025 року як заробітна плата-розрахунок при звільненні, та приймаючи до уваги, що позивач Військова частина НОМЕР_1 13 січня 2025 року, на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 січня 2025 року за №4, нарахував та виплатив відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 89 169 гривень 29 копійок як заробітну плату-розрахунок при звільненні та заборгованість позивача Військової частини НОМЕР_1 перед відповідачем ОСОБА_1 з даного часу була відсутня, суд приходить до висновку, що грошові кошти у сумі 90 136 гривень 00 копійок є дворазовим нарахуванням відповідачу ОСОБА_1 заробітної плати-розрахунку при звільненні, внаслідок чого є лічильною помилкою.

За вказаних обставин, суд не вбачається підстав для застосування у даних спірних відносинах положень ст.1215 ЦК України та не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 , які викладені у відзиві на позов як підстава для відмови у задоволенні позовних вимог, на положення ст.1215 ЦК України.

Позивачем Військовою частиною НОМЕР_1 на адресу відповідачем ОСОБА_1 за вихідним №182/704 від 26 березня 2025 року направлено досудову вимогу про повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у сумі 90 136 гривень 00 копійок, яка отримана відповідачем ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку (а.с.14-16).

Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 безпідставно набутого за рахунок позивача Військової частини НОМЕР_1 майна, а саме грошових коштів у сумі 90 136 гривень 00 копійок, останньому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №PCB2-CM34-0BKH-7T46 від 12 квітня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.28).

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач ОСОБА_1 , відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, суд, з врахуванням положень ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, приходить до висновку, що судові витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь Військової частини НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , безпідставно набуті грошові кошти в сумі 90 136 (дев`яносто тисяч сто тридцять шість) гривень 00 копійок.

Компенсувати Військовій частині НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко