Провадження № 22-ц/802/591/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Осіпука В. В., Киці С. І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Головного сервісного центру МВС до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою Головного сервісного центру МВС на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року про зупинення провадження,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Головний сервісний центр МВС звернувся до суду із даним позовом, предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь ГСЦ МВС матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу «CKC TCL-CУ» на базі «TOYOTA COROLLA», номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , у ДТП, яка сталася 08.12.2023 року в с. Струмівка Луцького району Волинської області, у розмірі 360625,88 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року провадження в цій справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погодившись із даною ухвалою суду, Головний сервісний центр МВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, вважаючи її такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а висновки, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи, просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовував тим, що, не заперечуючи факту наявності воєнного стану в Україні, звертає увагу суду, що відповідачем не надано інформацію або документ про те, чи переведена військова частина НОМЕР_3 , в якій позивач проходить військову службу по мобілізації, на воєнний стан; чи виконує ОСОБА_1 бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій; чи може ОСОБА_1 брати участь у судових засіданнях особисто чи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вважає, що в поданих відповідачем доказах, які містяться в матеріалах цивільної справи, не долучено жодного документу, який містив би фактичні дані про переведення військової частини на воєнний стан або залучення до проведення антитерористичної операції. Судом також не надано належної оцінки тим обставинам, що відповідач системно впродовж розгляду справи в Луцькому міськрайонному суді перебував на засіданнях, належно здійснював свої процесуальні обов`язки, мав представника, заявляв клопотання про проведення експертизи тощо. Одночасно звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував судову практику Верховного Суду в аналогічних правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує доводи апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні, покликаючись на імперативність норми ст.251 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Зупиняючи провадження в цій справі до перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, а тому наявні підстави для зупинення провадження відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам справи і зроблені судом з додержанням вимог закону.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені в ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Питання щодо застосування процесуальних норм у частині обов`язку суду зупинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом, який виклав висновок про те, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду в справах від 14 грудня 2022 року № 757/52540/16-ц, від 25 липня 2024 року в справі № 852/2а-2/24.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на цей час його дію не припинено.

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань (абзаци другий та третій частини першої статті 39 Закону « Про військовий обов`язок та військову службу»).

Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина перша статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року «Про Збройні Сили України»).

04 березня 2025 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. В обґрунтування заявлених вимог останній зазначає, що він проходить військову службу в ЗСУ, зарахований до складу в/ч НОМЕР_3 та обіймає посаду військового капелана (а.с. 225).

Із наданих ОСОБА_1 документів слідує, що з 13 лютого 2023 року він зарахований до списків в/ч НОМЕР_3 на посаду військового капелана. Зазначене підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 44 від 13.02.2023 року (а.с. 226), посвідченням офіцера серії НОМЕР_4 , виданим ОСОБА_1 (а.с. 227), довідкою в/ч НОМЕР_3 МО України № 685/301/392/пс від 06.03.2025 року (а.с. 239).

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних доказів переведення військової частини, в якій перебуває відповідач, на воєнний стан. Норми Закону про правовий режим воєнного стану, Закону про оборону, Закону про ЗСУ, Закону про військовий обов`язок та військову службу, Закону про мобілізацію з точки зору їх взаємозв`язку вказують на те, що введення на території всієї України Указом воєнного стану для забезпечення відсічі та стримування агресії російської федерації, зокрема можливостями ЗСУ, передбачає, що настає особливий період під час якого, у тому числі здійснюється мобілізація, що має забезпечувати готовність, у тому числі всього складу ЗСУ, до ефективного здійснення цього завдання. У зв`язку з цим відповідно до прямого змісту наведених норм ЗСУ з оголошенням Указом воєнного стану на всій території України починає функціонувати на всій території держави в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу. Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 на посаді військового капелана під час мобілізації на особливий період, суд правильно дійшов висновку, що існують обґрунтовані підстави для зупинення провадження у справі.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач може брати участь у судових засіданнях особисто чи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, не береться до уваги колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписи цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають на меті захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Буквальне тлумачення вказаної норми визначає 2 умови для зупинення провадження:1) перебування сторони у складі Збройних Сил України;або 2) перебування сторони у складі інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Формально процесуальний закон містить імперативний обов`язок суду зупинити провадження за вказаною підставою незалежно від статусу сторони, наявності в сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), волевиявлення учасників процесу, категорії справи, ціни позову, виду вимог, що розглядаються в провадженні, чи будь-яких інших чинників. Так само закон не ставить вимог і до характеру несення стороною військової служби: за контрактом, за призовом під час мобілізації, під час особливого періоду, за місцем несення служби, посадою, званням, родом військ тощо.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач брав участь у судових засідання як особисто так і з участю представника, заявляв клопотання, однак, у подальшому ОСОБА_1 у заяві про зупинення провадження у справі повідомив суд, що договірні зобов`язання з адвокатом Максимчуком Ю. П. щодо надання йому правової допомоги у вказаній справі припинено (а.с.225).

У той же час, в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Таким чином, відповідач, в якого немає представника у судовому процесі, позбавлений можливості у належний спосіб реалізувати права та обов`язки, зважаючи на несення військової служби, безпосередньої участі в протидії та стримуванні збройної агресії в умовах воєнного стану в Україні, з метою недопущення порушення прав сторони в справі, в частині рівності прав щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а також недопущення порушення засад змагальності сторін, суд взяв до уваги підстави для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом. Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Таким чином, після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, припинення перебування відповідача у складі ЗСУ, він зобов`язаний повідомити про це суд, а також інші учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

Отже, колегія суддів вважає, що, встановивши, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 19 січня 2023 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, оскільки суд позбавлений об`єктивної можливості забезпечити повноту реалізації процесуальних прав учасниками процесу, передбачених ЦПК України, що є одним з основоположних принципів цивільного судочинства.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду про зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Головного сервісного центру МВС залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді