"04" червня 2025 р. Справа № 363/2840/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Шубочкіної Т.В., за участі секретаря судових засідань Воронюк А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась в суд із клопотанням, в якому просить скасувати заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2025 року у справі № 363/2840/25, зняти арешт на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, реєстраційний номер 18. Зазначила, що між сторонами було досягнуто порозуміння щодо мирного врегулювання спору та поділу спільного майна, відтак підстави для арешту відпали.

Неявка учасників процесу у судове засідання не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши клопотання, суд дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2025 року у справі № 363/2840/25, в порядку забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ спільного майна подружжя, накладено арешт на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, реєстраційний номер 18, до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили. Заборонено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , здійснювати відчуження вказаного майна.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 Цивільного процесуального Кодексу України заходів забезпечення позову.

Арешт майна ст. 149 ЦПК України є заходом забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

До спірних правовідносин щодо втручання державних органів у права власника майна підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах „Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, „Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, „Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, „Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, „Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, „Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, „Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, „East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно „суспільний", „публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

В питаннях оцінки „пропорційності" ЄСПЛ, як і в питаннях наявності „суспільного", „публічного" інтересу, також визнає за державою достатньо широку „сферу розсуду", за виключенням випадків, коли такий „розсуд" не грунтується на розумних підставах (рішення в справах „Спорронг і Льоннорт проти Швеції", „Булвес" АД проти Болгарії").

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання „справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

На майно накладено арешт у цивільному провадженні, що безперечно обмежує власника у реалізації права розпоряджатись своїм майном як складової частини права власності, тобто існування арешту явно свідчить про втручання держави у мої права, як власника майна.

Оскільки між сторонами було досягнуто порозуміння щодо мирного врегулювання спору та поділу спільного майна, то заходи забезпечення цивільного провадження відпали.

Зазначені обставини дають достатні підстави для висновку про необхідність скасування арешту накладений ухвалою від 27.05.2025 року Вишгородським районним судом Київської області.

Враховуючі викладене, клопотання про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.: 158, 247, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.05.2025 року у справі № 363/2840/25, зняти арешт на 1/2 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський р., с/рада Хотянівська, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, кадастровий номер: :38:140:7040, реєстраційний номер 18, до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили. Зняти заборону ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , здійснювати відчуження вказаного майна.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Шубочкіна