Справа № 307/364/25
Провадження № 2/307/96/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача Шовак Я.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області №22 від 31 жовтня 2024 року внесено зміни до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради із 01 січня 2025 року, скорочено посаду провідного бібліотекаря села Вонігово. Вона працює провідним бібліотекарем у Вонігівській сільській бібліотеці безперервно із 1988 року. 01 листопада 2025 року вона отримала попередження про звільнення із займаної посади із 01 січня 2025 року згідно п. 1 статті 40 КЗпПрацю України (скорочення штатів). Скорочення чисельності або штату допускається виключно у разі наявності змін в організації праці. Приймаючи рішення про скорочення чисельності або штату, роботодавець видає економічно обґрунтований наказ про необхідність внесення змін у структуру штату. Згідно п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірвано власником або уповноваженим ним органом змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Таким чином єдиною підставою для звільнення її, ОСОБА_1 , з роботи є ліквідація бібліотеки в с. Вонігово. Як вбачається із документів бібліотека в с. Вонігово не ліквідована, і практично ліквідувати її можна тільки із дозволу Міністерства культури та інформаційної політики. Таким чином, на підставі чого було видано рішення Буштинської селищної ради №22 від 31 жовтня 2024 року про скорочення посади бібліотекаря в с. Вонігово. Скорочення бібліотекарів с. Новобарово та с. Теребля не могло бути, бо ці працівниці бібліотеки звільнилися за власним бажанням більше року як виїхали за кордон працювати. Враховуючи наведене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить поновити її на роботі на посаді провідного бібліотекаря села Вонігово та стягнути із Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на її користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 73018,44 грн.

05 лютого 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

10 березня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача, де просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на наступне. Рішенням виконавчого комітету Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року №22 вирішено з 1 січня 2025 року внести зміни до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, а саме скоротити посади: провідний бібліотекар с. Новобарово, провідний бібліотекар с. Теребля, провідний бібліотекар с. Вонігово. Порядок вивільнення працівників, передбачений ст. 492 КЗпП України. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. ОСОБА_1 01 листопада 2024 було попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади 01 січня 2025 року та повідомлено відповідно до ст. 492 КЗпП під особистий підпис. Розпорядженням селищного голови №174-ОС від 20 грудня 2024 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників. Станом на 01 січня 2025 року згідно штатного розпису на 2025 рік Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, відсутня вакантна посада, яку можливо було б запропонувати позивачці враховуючи відповідну кваліфікацію та освіту для займання посади. Враховуючи відсутність вільних посад на якій позивачка могла б виконувати роботу відповідно до наявної освіти, кваліфікації, досвіду роботи, а отже і пропозиція була відсутня. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Своє звільнення з роботи позивачка вважає незаконним, оскільки на її думку вона мала переважне право залишитись на роботі, як працівник із безперервним стажем роботи з 1988 року, а тому вважає, що має бути поновлена на роботі. Враховуючи наведене, позивачка просить, також, стягнути з Буштинської селищної ради заробітну плату за час вимушеного прогулу. Крім того, позивачка у своїй позовній заяві зазначає, що бібліотека в с. Вонігово на сьогодні не ліквідована. Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України, ліквідація це одна із форм припинення юридичної особи, а бібліотека в с. Вонігово не має статусу юридичної особи, отже не може бути ліквідована.

08 травня 2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кохман М.В. про збільшення позовних вимог у частині стягнення із Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку в розмірі 73018,44 грн. прийнято до розгляду та відмовлено у прийнятті заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кохман М.В. про збільшення позовних вимог у частині скасування рішення виконкому Буштинської селищної ради від 31 жовтня 2024 року про внесення змін до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на викладені обставини у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Буштинською селищною радоюТячівського району Закарпатської області.

Згідно копії трудової книжки вбачається, що позивачка ОСОБА_1 01 лютого 2021 року призначена на посаду провідного бібліотекаря бібліотеки с. Вонігово Буштинської селищної ради.

31 грудня 2024 року звільнена з посади провідного бібліотекаря бібліотеки с. Вонігово Буштинської селищної ради згідно ст. 40 КЗпП України на підставі розпорядження №174-ОС від 20 грудня 2024 року (а.с.5-7).

Рішенням виконавчого комітету Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року №22 «Про внесення змін до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради» внесено зміни до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради, а саме скоротити з 01 січня 2025 року посаду провідний бібліотекар Новобарово; посаду провідний бібліотекар Теребля; посаду провідний бібліотекар Вонігово (а.с.9).

Згідно попередження Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 01 листопада 2024 року позивачку ОСОБА_1 провідного бібліотекаря бібліотеки с. Вонігово Буштинської селищної ради попереджено, що у зв`язку із скороченням чисельності працівників, на підставі рішення виконавчого комітету Буштинської селищної ради від 31 жовтня 2024 року № 22 відповідно до ст. 49 Кодексу законів про працю України, про майбутнє звільнення із займаної посади 01 січня 2025 року згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Про вакантну посаду або роботу у Буштинській селищній раді буде повідомлено додатково. Один екземпляр попередження позивачка отримала, що підтверджується її підписом (а.с.8).

Із розпорядження Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 20 грудня 2024 року №174-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » вбачається, що звільнено ОСОБА_1 провідного бібліотекара бібліотеки с. Вонігово Буштинської селищної ради 31 грудня 2024 року у зв`язку зі скороченням чисельності на штату працівників бібліотек Буштинської селищної ради згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. Утримати надміру виплачені ОСОБА_1 відпускні за 2 (два) календарних дні щорічної відпустки. Начальнику відділу бухгалтерського обліку та звітності головному бухгалтеру Форкош С.В. провести повний розрахунок згідно чинного законодавства (а.с.39).

Згідно штатного розпису на 2025 рік бібліотеки Буштинської ТГ затвердженого селищною головою ОСОБА_3 посада провідний бібліотекар с. Вонігово відсутня (а.с.40).

Відповідно до витягу із штатного розпису на 01 січня 2025 року Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, кількість посад згідно затвердженого штатного розпису 23,5 та кількість фактично зайнятих посад 23,5 (а.с.41).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 1 статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 вказано, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 зазначено наступне: «за положеннями частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Чисельність працівників - це списковий склад працівників і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їхньої кількості. Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства, установи, організації. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.

Факторами, якими може бути зумовлена потреба скорочення чисельності або штату працівників є, зокрема: наміри роботодавця матеріально стимулювати працівників для здійснення потрібного обсягу робіт меншою кількістю персоналу через суміщення професій (посад), розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваної роботи, для чого працівникам встановлюються відповідні доплати за рахунок утвореної економії фонду заробітної плати; вдосконалення виробництва за допомогою автоматизації виробничих процесів, упровадження яких зумовлює зменшення кількості працівників певних професій і спеціальностей, потрібних для виконання роботи; перепрофілювання підприємства; зменшення обсягу виробництва продукції; інші несприятливі фактори та кризові явища у соціально-економічному розвитку суспільства.

Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства, установи, організації - поняття не тотожні, оскільки зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скороченні штату і зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а інколи навіть збільшитися (постанови Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №761/25605/17 від 28 вересня 2023 року у справі №487/7770/21/).

Рішення виконавчого комітету Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 31 жовтня 2024 року №22 внесено зміни до штатного розпису бібліотек Буштинської селищної ради та скорочено з 01 січня 2025 року посаду провідний бібліотекар Новобарово; посаду провідний бібліотекар Теребля; посаду провідний бібліотекар Вонігово.

Згідно із статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Позивачка ОСОБА_1 01 листопада 2024 року була попереджена про скорочення чисельності працівників, про що отримала письмове попередження, тому строк, визначений ст. 49-2 КЗпП України був дотриманий.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що станом на 01 січня 2025 року згідно штатного розпису на 2025 рік Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, відсутня посада, яку можливо було б запропонувати позивачці враховуючи відповідну кваліфікацію та освіту для займання посад. Враховуючи відсутність вільних посад на якій позивачка могла б виконувати роботу відповідно до наявної освіти, кваліфікації, досвіду роботи, а отже і пропозиція була відсутня.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності вакансій у відповідача за відповідною професією чи спеціальністю.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Позивачкою ОСОБА_1 не було надано жодного доказу на підтвердження обставин щодо наявності певних переваг для залишення на роботі.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 не довела обставин, які б свідчили, що вона має переважне право на залишення на роботі.

Надаючи правову оцінку доводам представника позивачки заявлених в судовому засіданні про те, що позивачку звільнено без згоди профспілкового органу, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У той же час, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб., який з урахуванням змін діє до теперішнього часу.

Згідно п. 2 прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Згідно ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Оскільки, позивачкою суду не надано доказів, що її обрано до профспілкового органу, попередня згода виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації в даному випадку не потрібна, відповідно жодних порушень прав позивачки не відбулося.

Таким чином, з огляду на те, що у відповідача Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області відбулося скорочення штатних одиниць у структурі, тобто мало місце скорочення чисельності штату працівників, відсутність вакантних посад, які могли бути запропоновані позивачці, суд дійшов до висновку, що розпорядження Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 20 грудня 2024 року №174-ОС про звільнення позивачки видано відповідачем з дотриманням норм чинного трудового законодавства та підстав для його скасування не вбачає.

Враховуючи, що підстав для скасування рішення про звільнення суд не вбачає, у суду відсутні підстави для поновлення позивачки на роботі на посаді провідного бібліотекаря с. Вонігово та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 73018,44.

Судові витрати у даному випадку розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, адреса місцезнаходження: 90556, с-ще Буштино, вул. Головна, 91, Тячівського району Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 13 травня 2025 року.

Суддя М.Д.Стецюк