УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Ішуніна Л. М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Ішуніній Л. М.

Вирішуючи питання щодо визначення територіальної підсудності даного позову, суд дійшов таких висновків.

Позивач, звертаючись до Солом`янського районного суду міста Києва, обґрунтовує обрану нею підсудність справи за частиною першою статті 28 ЦПК України, на підтвердження чого надає довідку ОСББ «Лебедів Квартал», з якої вбачається, що вона разом з сином ОСОБА_3 постійно проживають у квартирі АДРЕСА_1 , але не зареєстрована за місцем проживання.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

На даний час декларування та реєстрація місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні регулюється виключно Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871-IX, який набрав чинності 01 грудня 2021 року. У свою чергу, частиною першою статті 4 цього Закону передбачено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною шостою статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Крім того, з метою реалізації положень вказаного Закону, 07 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» (набрання чинності 14 березня 2022 року), якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Вказаний Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів (пункт 1).

Відповідно до пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Так, з доданої до позовної заяви копії паспорту позивача вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально не відноситься до Солом`янського району міста Києва.

У свою чергу, з урахування наведених положень чинного законодавства, довідка ОСББ «Лебедів Квартал» від 18 листопада 2024 року про фактичне місце проживання, надана позивачем не є належним доказом зареєстрованого місця проживання чи перебування останньої.

Таким чином, матеріали позовної заяви не містять відомостей, що позивач зареєструвала/задекларувала своє місце перебування за адресою: АДРЕСА_3 у встановленому Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» порядку або що ця адреса є тимчасовим місцем реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виконуючи вимоги частини шостої, восьмої статті 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У відповідь на запит суду щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було отримано відповідь № 1011988 з Єдиного державного демографічного реєстру, згідно якої останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , яка територіально не відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги полягають у стягнені аліментів, суд приходить до висновку, що дана позовна заява територіально не підсудна Солом`янському районному суду міста Києва, як за правилами частини першої статті 27 ЦПК України, так і за правилами частини першої статті 28 ЦПК України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ЦПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ураховуючи викладене, суддя приходить до висновку про передачу справи на розгляд до Хортицького районного суду міста Запоріжжя, за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів передати на розгляд до Хортицького районного суду міста Запоріжжя (69076, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр-т Ювілейний, буд. 33) за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна