Єдиний унікальний номер305/277/25
Провадження по справі 2/305/297/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Біроваш О.О., представника відповідача Гафіяка В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До суду 27.01.2025 надійшов у електронній формі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі також позивач) до ОСОБА_1 (далі також відповідач, Клієнт) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає таке.

Між ТОВ «Лінеура Україна» (далі також Товариство, первісний кредитор) та ОСОБА_1 21.01.2024 укладено Договір № 4315646 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір), у якому погоджено умови, зокрема, сума кредиту складає 11 800 грн, строк кредиту 360 днів з 21.01.2024 по 15.01.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало ОСОБА_1 кредит в сумі 11 800 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтями 205, 207 ЦК України.

Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,63% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до встановленого строку, зазначеного в п. 1.4.2. Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4315646 від 21.01.2024 у період з 21.01.2024 по 25.10.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 79 205,01 грн.

У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 5 177,25 грн.

25.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до Відповідача, загальна сума заборгованості склала 91 727,75 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 11 799,99 грн, заборгованості за процентами 74 027,76 грн, штрафні санкції 5 900 грн.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

В межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 26.10.2024 по 14.01.2025 (81 календарний день) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 23 895 грн (11 799,99 грн * 2,5% = 295 грн * 81 календарний день = 23 895 грн).

Фактично таким чином відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4315646 від 21.01.2024 загальною сумою 115 622,75 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 11 799,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 74 027,76 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - 23 895 грн, штрафні санкції 5 900 грн.

Однак, враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за Договором в розмірі 5 900 грн, тому загальний розмір заборгованості складає 109 722,75 грн, у тому числі заборгованість з тіла кредиту - 11 799,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 74 027,76 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - 23 895 грн.

Тому, покликаючись на статті 514, 516, 525, 526, 530, 553, 554, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 109 722,75 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано до суду письмове клопотання про витребування доказів, у якому просила витребувати у АТ «КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності відповідачу платіжної картки, на яку було зараховано кредитні кошти, а також факту зарахування таких коштів.

Судом таке клопотання було задоволено, двічі витребовувались докази, однак із відповіді АТ «КБ «Приватбанк» вбачається, що відомості про операцію відсутні, у подальшому судом з`ясовано, що насправді володільцем запитуваної інформації є не АТ «КБ «Приватбанк», а АТ «ПУМБ», що свідчить про неналежний зміст клопотання.

Ухвалою від 30.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03.03.2025, у зв`язку із неявкою відповідача відкладено на 27.03.2025, за клопотанням представника відповідача для забезпечення йому можливості ознайомитись із матеріалами відкладено на 25.04.2025, для надання підтвердження про направлення позивачу відзиву відкладено на 23.05.2025, коли суд провів з`ясування всіх обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов до стадії ухвалення судового рішення з відкладенням його складання та проголошення на 28.05.2025.

Від представника відповідача - адвоката Гафіяка В.Д. 03.04.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що дійсно 21.01.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір № 4315646 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, де після підписання договору його довірителю було перераховано 11 800 гривень на споживчі цілі. Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, а пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,63% в день та застосовується на певних умовах. Згідно з Розрахунком заборгованості, який додано позивачем до матеріалів справи, у період із 21.01.2024 по 25.10.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 79 205,01 грн, а відповідачем здійснено оплату на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 5 177,25 грн. Крім того, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», який є правонаступником первісного кредитора, у період із 26.10.2024 по 14.01.2025 (81 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 23 895 грн. Однак, відповідач не погоджується з аргументами позивача щодо нарахування величезних процентів за кредитним договором у зв`язку із тим, що зазначення у договорі двох різних процентних ставок (2,5% і 1,63% в день) призвело до неправильного, різного тлумачення та їх розуміння відповідачем. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору щодо розміру реальних відсотків річних, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Посилається на постанову Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 753/8945/19, де зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)». Вважає, що встановлення первісним кредитором у договорі стандартної процентної ставки відсотків у розмірі 912,50% річних (або 2,5% в день), що в результаті становить 107 675 грн, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків, завдає відповідачу шкоду, як позичальнику та споживачу послуг фінансової установи (банку), оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад дев`яносто відсотків вартості продукції), адже тіло кредиту становить лише 11 800 гривень.

Враховуючи наведене, відповідач визнає розмір заборгованості в сумі 76 612,09 гривень, виходячи із наступного розрахунку: 11 799,99 грн (сума кредиту) + 69 989,34 грн (нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 593,13% річних, або 1,63% в день) 5 177,25 грн (сума сплачених процентів 16.02.2024), а також судовий збір пропорційно задоволеним вимогам та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 гривень.

Також, представник відповідача, посилаючись на ч. 1 ст. 267 ЦПК України, просить розстрочити виконання рішення суду на 10 місяців.

Від представника позивача Городніщевої Є.О. 05.05.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у якій фактично продубльовано доводи позовної заяви, наполягає на задоволенні позову, по суті відзиву жодних заперечень фактично не наведено.

Представник позивача Городніщева Є.О. в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві висловила клопотання про розгляд справи за відсутності у випадку відсутності відзиву, за наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом представника позивача. Однак, незважаючи на наявність відзиву, у подальшому 22.05.2025 представником подано клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений.

Представник відповідача Гафіяк В.Д. у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 21.01.2024 укладено договір про надання грошових коштів на умовах споживчого кредиту за № 4315646. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Товариство зобов`язалось надати Клієнту грошові кошти у гривні (кредит) у розмірі 11 800 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а той зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати обов`язки, передбачені договором.

Строк кредитування склав 360 днів (пункт 1.3. Договору), за користування кредитом нараховувались проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 2,5% за кожен день користування кредитом у межах всього його строку (п. 1.4.1 Договору), знижена процентна ставка 1,63% за кожен день користування кредитом застосовується в разі, якщо клієнт до 19.02.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Як визначено у пункті 1.5. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 99 923,40% річних за стандартною ставкою, 46 397,49% річних з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки.

Порядок надання кредиту визначено у п. 2.1. Договору, такий надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір (договір позики) є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути та сплатити проценти за користування ним.

З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з листа ТОВ «Пейтек Україна» від 01.11.2024 за № 53 на ім`я ТОВ «Лінеура Україна», 21.01.2024 відповідно до договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку за № 03012024-1 від 03.01.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» на суму 11 800,00 грн з призначенням «зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 ».

Факт належності відповідачу вказаної картки та отримання грошових коштів у зазначеному розмірі ним не заперечується, як і факт укладення договору про надання коштів.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» 25.10.2024 укладено договір факторингу за № 24/10/2024, відповідно до якого останнє за плату відступило право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню та інші платежі, згідно реєстру боржників.

Витягом з реєстру боржників, який є додатком до вказаного договору факторингу, стверджено, що під порядковим номером 682 значиться ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , номер кредитного договору 4315646, сума заборгованості за основною сумою боргу 11 799,99 грн, сума заборгованості за відсотками 74 027,76 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 5 900 грн.

Відповідно до Рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування товариства на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», викладено статут у новій редакції.

Представником відповідача факт переходу права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» до позивача, як і зміна після цього назви позивача не оспорюється.

Згідно з матеріалами справи, зокрема з розрахунками заборгованості, відповідач не виконував умови договору, що виразилось у несплаті ним платежів у повному обсязі, а саме сплачено лише 0,01 грн на погашення тіла кредиту та 5 177,25 грн на погашення процентів (16.02.2024), тобто усвідомлюючи існування договору та його умови, відповідач не виконував свої зобов`язання за ним.

Враховуючи наведене, позивачем належним чином було доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав в повному обсязі, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, відповідачем не виконано умови укладеного договору надання грошових коштів у позику та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, що повністю визнав його представник та не оспорюється у даній справі.

Неповерненням коштів та несплатою процентів порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Посилання представника відповідача на те, що умови кредитного договору щодо розміру відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушують принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації, є безпідставними.

Представник відповідача не заявляв у даній справі позовних вимог про визнання недійсними відповідних положень кредитного договору стосовно розміру процентів, не надав судового рішення про визнання таких положень договору недійсними, не спростував презумпцію правомірності правочину.

Разом з тим, хоча представник відповідача і визнав несплату відповідачем процентів, однак вважає, що останній мав їх сплачувати у меншому розмірі, а саме не 2,5% на день, а 1,63% на день у зв`язку із неправильним, різним тлумаченням положень договору, при цьому посилається на постанову Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 753/8945/19.

Однак, суд вважає висновок Верховного Суду, викладений у вказаній постанові, нерелевантним до обставин даної справи, тому принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) застосований бути не може, так як положення договору від 21.01.2024 щодо розміру стандартної та зниженої процентної ставки є однозначними та не допускають двоякого трактування, а саме знижена процентна ставка може бути застосована лише в разі часткового погашення кредиту, що у даному випадку відповідачем зроблено не було.

Проте, вирішуючи питання щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку, що у даній справі підлягає застосуванню інший правовий принцип, а саме jura novit curia (лат. - суд знає закони).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 (справа 917/1739/17) зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Так, Договором передбачено, що стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. Денна процентна ставка розраховується за відповідною формулою, погодженою сторонами, які у межах даної справи її не оспорюють, і також складає 2,5%, оскільки інші витрати за кредитом, окрім процентів, відсутні.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, однак пунктом 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Як уже зазначалось, Договір укладено 21.01.2024, тобто після набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування» у такій редакції (24.12.2023), тому максимальна денна ставка у розмірі 2,5% продовжувала застосовуватись із 24.12.2023 по 22.04.2024, у розмірі 1,5% - із 23.04.2024 по 21.08.2024, а 1% - із 22.08.2024 і надалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, хоча представник відповідача сам і не стверджує про таке, суд, керуючись принципом jura novit curia, приходить до висновку, що умови кредитного договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в розмірі 2,5% за день починаючи з 23.04.2024 є нікчемними та слід застосовувати денну процентну ставку в розмірі 1,5% за період із 23.04.2024 по 21.08.2024 та денну процентну ставку в розмірі 1% за період із 22.08.2024 по 14.01.2024.

Подібна позиція міститься у постанові Закарпатського апеляційного суду від 21.04.2025 у справі № 301/2260/24.

Нарахування процентів за день 15.01.2025 не проводиться, оскільки буде виходом за межі позовних вимог, так як позивач сам провів таке нарахування лише по 14.01.2025 включно.

Таким чином, вірним розрахунком процентів за користування кредитом буде наступний:

- за період із 21.01.2024 по 16.02.2024 (26 днів) по 2,5% на день із суми 11 800 гривень, що загалом складає 7 670 грн;

- за період із 17.02.2024 по 22.04.2024 (66 днів) по 2,5% на день із суми 11 799,99 гривень, що загалом складає 19 469,98 грн;

- за період із 23.04.2024 по 21.08.2024 (120 днів) по 1,5% на день із суми 11 799,99 гривень, що загалом складає 21 239,98 грн;

- за період із 22.08.2024 по 14.01.2025 (147 днів) по 1% на день із суми 11 799,99 гривень, що загалом складає 17 345,99 грн.

Всього розмір нарахованих процентів за весь період дії договору становить 65 725,95 грн, із яких відповідачем сплачено 5 177,25 грн, залишок складає 60 548,70 грн.

Отже, судом встановлено загальний розмір заборгованості по договору у розмірі 72 348,69 грн, у тому числі заборгованість по тілу кредиту 11 799,99 грн, заборгованість по процентах 60 548,70 грн, і саме на таку суму позов підлягає до задоволення (65,94% від заявлених позовних вимог у розмірі 109 722,75 грн).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи - тяжке її захворювання, скрутний матеріальний стан.

Випискою із акта огляду МСЕК стверджується той факт, що відповідач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства третьої групи.

Беручи до уваги виклики, що постали перед суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача, суд вважає, що розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями.

За таких обставин, наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду на десять місяців.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи, що змінені позовні вимоги задоволено частково на 65,94%, з відповідача необхідно стягнути частково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 597,33 грн (2 422,40 грн * 65,94%).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Тому, при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу суд враховує, що не всі роботи, зазначені в акті прийому-передачі виконаних робіт, датованому 14.01.2024 (що не може відповідати дійсності, очевидно є опискою та насправді має бути 14.01.2025), належать до правової допомоги, зокрема не є такими складання та оформлення інших документів (крім процесуальних), якість відповіді на відзив, незабезпечення представником участі у судових засіданнях, неналежну підготовку клопотання про витребування доказів.

Також, суд бере до уваги відносну нескладність справи, наявність сталої судової практики та вважає доведеними витрати на правничу допомогу частково, а саме у розмірі 5 000 гривень (як це і визнає представник відповідача) із заявлених 10 000 гривень, а з урахуванням часткового задоволення позову (на 65,94%) - всього у розмірі 3 297 гривень.

Керуючись статтями 137, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4315646 від 21.01.2024 у загальному розмірі 72 348 (сімдесят дві тисячі триста сорок вісім) гривень 69 копійок, у тому числі заборгованість за основним боргом 11 799,99 грн, сума заборгованості за процентами 60 548,70 грн.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами у сумі 37 374,06 грн відмовити.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення суду на строк 10 місяців шляхом сплати загальної суми заборгованості 72 348,69 грн однаковими частинами упродовж 10 місяців, тобто по 7 234,87 грн щомісяця до 10 числа, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 1 597 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 3 297 (три тисячі двісті дев`яносто сім) гривень.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК