Дата документу 21.05.2025 Справа № 336/2979/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/2979/25 Пр. № 22-ц/807/1062/25Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (надалі КОНЦЕРН «МТМ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-11), в якому просив стягнути з відповідача суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 75727,32 грн., вказуючи, що відповідач є власником нежитлового приміщення підвалу літ. 35а за адресою: АДРЕСА_1 , за якою позивачем постачається теплова енергія, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дацюк О.І. (а.с.40).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року (а.с.46-47) у відкритті провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач КОНЦЕРН «МТМ» у своїй апеляційній скарзі (а.с.50-60) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В автоматизованому порядку 18.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (а.с.65). Ухвалою апеляційного суду від 18.04.2025 року (а.с.66) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 24.04.2025 року (а.с.68). Ухвалою апеляційного суду від 25.04.2025 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху (а.с.69), позивач усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк 01.05.2025 року (а.с.72-75). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 06.05.2025 року (а.с.77), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.78).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2025 року (а.с.88) повернуто позивачу зайво сплачену суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. за подання вищезазначеною апеляційної скарги у цій справі в порядку задоволення заяви позивача (а.с.72-75).

Відповідач не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи (а.с. 85-86,90) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача КОНЦЕРНУ «МТМ» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі, керувався ст. 186, 353 ЦПК України та виходив із такого.

Статтею 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що укладеного між сторонами договору про надання послуги з постачання теплової енергії немає, натомість як зазначено у розрахунку заборгованості споживач ОСОБА_1 ідентифікована як салон краси.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець з видами економічної діяльності: освіта у сфері культури, надання послуг перукарнями та салонами краси (основний), надання інших індивідуальних послуг.

За даними Google maps за адресою: АДРЕСА_1 розташована Арт-студія ОСОБА_3 .

Все вищенаведене свідчить про те, що за вказаною адресою ФОП ОСОБА_2 здійснюється підприємницька діяльність, що у свою чергу передбачає можливість укладення договору між КОНЦЕРНОМ «МТМ» та ФОП ОСОБА_2 про надання послуг з постачання теплової енергії.

Ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МТМ» мають розглядатись в порядку господарського судочинства, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Проте із таким висновком суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Виключним правом позивача в силу вимог ЦПК України є визначення відповідача.

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду із вищезазначеним позовом в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_1 , як до фізичної особи, про стягнення заборгованості за фактично надані ним послуги з постачання теплової енергії за адресою нежитлового приміщення підвалу (літ. А-4) за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01.11.2021 по 28.02.2025 року у розмірі 75727,32 грн. (позовна заява а.с.2-39).

Оскільки, ОСОБА_1 , саме як фізична особа, є власником вказаного нежитлового приміщення підвалу (літ. А-4) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-31). В силу вимог ст. 319 ч. 4 ЦК України власність зобов`язує.

Разом із цим, в матеріалах цієї справи вже наявні докази, які суд першої інстанції отримав за власною ініціативою та оцінив по суті на стадії вирішення питання лише про відкриття провадження у цій справі, а не замість правильного під час вже розгляду цієї справи по суті в порядку заперечень відповідача проти позову позивача у цій справі чи в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України (з метою повного та всебічного розгляду справи, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів) на підтвердження того, що:

- ОСОБА_2 з місцезнаходженням: АДРЕСА_2 зареєстрована як фізична особа підприємець з 13.06.2002 року (витяг від 03.04.2025 року з Єдиного державного реєстру …фізичних осіб - підприємців…- а.с. 44-45),

- Арт - ОСОБА_4 за даними Google maps в Інтернет розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43).

Проте, якщо суд першої інстанції дійсно встановив би у цій справі за результатами вже розгляду цієї справи по суті, що належним відповідачем у справі мала б бути саме ФОП ОСОБА_1 , а не фізична особа ОСОБА_1 , він мав би роз`яснити в порядку ст. 12 ч 5 ЦПК України позивачеві КОНЦЕРНУ «МТМ» його право замінити неналежного відповідача належним та відмовити у подальшому у задоволенні позову позивача до ОСОБА_1 у цій справі, як фізичної особи, через його неналежність, якщо б позивач заперечував проти заміни неналежного відповідача належним ФОП ОСОБА_1 (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки, підстави саме для відмови у відкритті провадження у справі на підставі ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України (заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства) відсутні.

Тому що із змісту позовних вимог позивача та матеріалів доданих до позову останнього у цій справі, вбачається що предметом доказування у цій справі є відносини між сторонами саме після 01.11.2021 року, коли позивач вважає укладеним з відповідачем, як фізичною особою, ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР № 73203351 про надання послуги з постачання теплової енергії у вищезазначене нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

А згідно із правовим висновком ВП ВС, викладеним у постановах від 03 липня 2019 року у справі ЄУН № 916/1261/1908 та від 25 лютого 2020 року у справі ЄУН №916/385/19 лише спір, що виникає з приводу майна, що належить фізичній особі на праві приватної власності, але використовується нею в підприємницькій діяльності, є господарським.

Однак, при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, висновок суду першої інстанції про те, що вищезазначений спір між сторонами у цій справі є саме господарським, є передчасним та ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так як у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що:

- ОСОБА_1 саме як фізична особа підприємець саме після 01.11.2021 року здійснює у вищезазначеному нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 свою підприємницьку діяльність безпосередньо, у тому числі під «салон краси» (декларації ФОП ОСОБА_1 після 01.11.2021 року по теперішній час про сплату нею податків, як ФОП, від отримання доходів від підприємницької діяльності, зокрема салону краси за адресою цього нежитлового приміщення та копії відповідних квитанцій про сплату відповідних податків з цієї діяльності за цією адресою тощо);

- або вона як ФОП ОСОБА_1 отримує відповідні доходи і сплачує відповідні податки від здачі в оренду тощо цього нежитлового приміщення третім особам з метою також здійснення ними підприємницької діяльності, та зокрема під салон краси тощо (договір оренди між ФОП ОСОБА_1 та іншою фізичною особою підприємцем, юридичною чи фізичною особою вказаного нежитлового приміщення», декларації ФОП ОСОБА_1 після 01.11.2021 року по теперішній час про сплату нею податків, як ФОП, вже від отримання цих доходів від підприємницької діяльності третіх осіб, зокрема салону краси за адресою цього нежитлового приміщення та копії відповідних квитанцій про сплату нею відповідних податків з цієї діяльності за цією адресою тощо).

Оскільки, сама по собі наявність у відповідача також статусу ФОП з 13.06.2002 року по теперішній час (а.с.44-45) та інформація позивача щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором № 73203351 ОСОБА_1 із зазначенням примітки «споживачу Салон краси» за адресою: АДРЕСА_3 - а.с. 32) не роблять спір сторін у цій справі господарським.

Так як наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (постанова ВП ВС від 14.03.2018 року у справі ЄУН 2-7615/10 (ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Тим більш, враховуючи, що в натурі саме письмова форма договору № 73203351 від 01.11.2011 року про надання послуги з постачання теплової енергії у вищезазначене нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 між ФОП ОСОБА_1 та КОНЦЕРНОМ «МТМ» з підписами останніх «від руки» чи електронними відсутня.

При вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, доводи та вимоги апеляційної скарги КОНЦЕРНУ «МТМ» ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання про відкриття провадження у цій справі) до суду першої інстанції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що позивачем, як апелянтом, при подачі вищезазначеної апеляційної скарги був сплачений судовий збір (платіжна інструкція а.с. 64).

Проте, в силу вимог ЦПК України в разі скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова апеляційним судом складена 22.05.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В. Поляков О.З.