ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4274/24

Провадження № 22-ц/820/948/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року (суддя Салоїд Н. М., повне судове рішення складено 23.02.2025) у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

12 лютого 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначали, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2023, виданого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є власниками по 1/6 частині житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Співвласниками іншої частини будинковолодіння є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Відповідачі постійно проживають у будинку. При цьому чинять їм перешкоди у користуванні належною частиною будинковолодіння. 30.01.2024 надіслали на адресу відповідачів лист з вимогою усунути перешкоди в користуванні належним їм майном, повідомити коли можна вселитися у будинок та надати ключі від будинку, який залишений без реагування.

Тому позивачі просили зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом вселення, зобов`язати передати ключі від будинку та не чинити перешкоди у користуванні майном.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення у вказаний будинок. Зобов`язано ОСОБА_4 передати ключі від будинку ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 . Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_4 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що частка позивачів у праві власності на будинковолодіння є незначною. Проживання двох сімей у житловому будинку житловою площею 33,8 кв. м є неможливим. Належним способом захисту прав позивачів було б стягнення грошової компенсації вартості часток у будинковолодінні.

У засіданні апеляційного суду законний представник ОСОБА_2 і представник позивачів ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Сторони є спадкоємцями майна померлого, спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 59,9 кв. м, житловою площею 33,8 кв. м.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 червня 2023 року державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Паляницею Л. С., ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві власності належить по 1/6 частині, ОСОБА_5 з урахуванням відмови на її користь батьків померлого ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - 3/6 частини вказаного будинковолодяння.

Відповідачі фактично проживають у житловому будинку. Позивачі після оформлення спадщини претендують на проживання в ньому, проте ОСОБА_4 , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , заперечує проти їх вселення.

ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зверталися до відділення поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявами про те, що відповідачка ОСОБА_4 не впускає їх до жилого будинку по АДРЕСА_1 , на які отримали відповідь про наявність цивільно-правового спору, що вирішується в судовому порядку.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України).

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з частиною 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За змістом статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Установивши, що сторони є співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 і відповідно позивачам належить право володіння, користування цим майном, у чому відповідачі чинить їм перешкоди, суд обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову і захист порушеного права в обраний ОСОБА_5 та законним представником неповнолітньої ОСОБА_1 спосіб шляхом вселення у житловий будинок, оскільки будь-яке порушення права позивачів на користування ним є незаконним.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду про вселення позивачів у будинок і не спростовують правильний висновок суду щодо вирішення спору.

Наявність у позивачів іншого житла не є підставою для відмови їм у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні спірним житловим будинком, співвласниками якого вони є.

Кількість об`єктів власності чи житлових приміщень, де особа має право на проживання, не впливає на обсяг повноважень власника щодо кожного з них.

Посилання в апеляційній скарзі на обрання позивачами невірного способу захисту своїх прав є безпідставним.

Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Право на визначення предмета позову належить виключно позивачам, саме вони обирають той чи інший спосіб захисту свого порушеного, оспорюваного або невизнаного права.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта