Провадження № 2/202/1404/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., представника позивача Грицькевич Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року позивачі в особі свого представника адвоката Грицькевич Г.С. звернулися до суду з позовом до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що на підставі договору міни, посвідченого 27 квітня 1998 приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О. за № 919, їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 , належить на праві власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,60 кв.м., житловою площа 29,10 кв.м.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано 29.04.1998 в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», про що здійснено реєстраційний запис № 4885 у реєстровій книзі № 32.

У зв`язку з тим, що право власності на квартиру було набуто до 01.01.2013 року їх право власності не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З метою подальшого отримання компенсації за знищене або пошкоджене майно вони звернулися до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області з заявами про реєстрацію прав власності на квартиру, надавши оригінал правовстановлюючого документа.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 71362481 від 31.01.2024 року було відмовлено ОСОБА_1 в реєстрації права власності на квартиру, через відсутність відомостей про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року.

Крім того, рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 73942741 від 03.07.2024 року було відмовлено ОСОБА_2 в реєстрації права власності на квартиру, через відсутність відомостей про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року.

Згідно з листом Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 08.08.2024 за вх. № 3008/01-21 до 01 січня 2013 року державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у місті Авдіївка Донецької області, здійснювали КП БТІ м. Донецька (), КП БТІ Ясинуватської міської ради (). Дана інформація міститься на відбитках печаток на реєстраційних надписах в документах, що посвідчують право власності на об`єкти нерухомого майна. До квітня 2014 року архівні справи на паперових носіях щодо об`єктів нерухомого майна, розташованих у місті Авдіївка, зберігалися у БТІ в місті Ясинувата Донецької області. Відповідно до розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 в місті Ясинувата органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно з наявною у справі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 404159142 від 18.11.2024 будь-які права, в тому числі право власності, на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 був розірваний 19 червня 2007 року, про що складено актовий запис № 324.

Листом Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 19.11.2024 за вх. № 3407/01-21 повідомлено, що згідно даних реєстру територіальної громади станом на 19 листопада 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 .

За цих підстав позивачі просили визнати за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частину за кожним на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Рішенням Вищої ради правосуддя територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області з 1 липня 2024 року змінено та передано до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10 грудня 2024 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала.

В свою чергу, представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області Малярчик Е.Е. через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила розглянути справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України».

Суд, з`ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що згідно з договором міни, посвідченим 27 квітня 1998 приватним нотаріусом Авдіївського нотаріального округу Малімон А.О., зареєстрованим у реєстрі за № 919, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить на праві власності квартира загальною площею 48,60 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену квартиру було набуто позивачами та третьою особою взамін квартири АДРЕСА_3 , яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.10.1997.

Згідно з реєстраційним посвідченням право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру було зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Донецька в реєстровій книзі № 32 за № 4885 від 29.04.1998 р.

Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 71362481 від 31 січня 2024 року та рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 73942741 від 03 липня 2024 року було відмовлено у реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з наявною у справі інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 будь-які права, в тому числі право власності, станом на 18.11.2024 року за жодною особою не зареєстровані.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на квартиру, суд виходить із того, що відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В частині 1 статті 4 ЦПК України також визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це підтверджується копією договору міни, копією реєстраційного посвідчення, зробленого Бюро технічної інвентаризації м. Донецька.

Відповідач, який представляє інтереси виконавчого комітету Авдіївської міської ради, який є органом приватизації, не заперечує право приватної власності на це майно.

Отже, позивачі є учасниками спільної сумісної власності та відповідно до закону мають право на визначення своєї частки у праві власності на квартиру.

Між співвласниками квартири немає спору про розміру їх часток у праві спільної власності. Інші особи право власності позивачів також не заперечують.

Суд також звертає увагу, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька та м. Ясинувата, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності на нерухоме майно, розташоване в м. Авдіївка Донецької області.

Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивачів на квартиру, але позивачі позбавлені можливості реалізовувати свої правомочності власників майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання у відповідному бюро технічної інвентаризації через окупацію частини Донецької області, де зберігалися реєстраційні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за кожним із позивачів право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Керуючись ст. ст. 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко